                                              
Religia Egipteana – caracterul zoomorfic


         “Acum vom vorbi despre Egipt, pentru ca ascunde multe miracole si, mai ales, ofera tuturor tarilor opere, care abia daca pot fi descrise.”   (Herodot).
           Gratie cercetarilor egiptologice, intelegem astazi unele particularitati ale credintei si configuratiei vechi egiptene mai bine decat a facut-o istoricul grec din secolul al V-lea î.Ch.
           Magia si religia sunt foarte importante, intrucat prima notiune tine mai mult de o anumita imagine a lumii, in timp ce religia contureaza raportul omului cu Dumnezeu. Asa cum exista diferite reprezentari despre esenta divina, tot astfel exista si diferite imagini despre lume. In pricipiu se pot delimita imaginea magica, mitica si rationala a lumii, pentru care s-a incercat compararea cu somnul, visul si starea de veghe.
            Intreaga cultura egipteana este de origine religioasa. Astronomia a aparut ca necesitate a impartirii timpului de care ritualul nu se putea lipsi (rasaritul devreme al lui Sothis, fazele lunii). Cele mai vechi reprezentari cartografice se refera la o “geografie de dincolo”, fiind pictate pe fundul sicrielor ca orientare pentru lumea cealalta. Medicii faceau parte, mai ales, din casta preotilor. Pentru igiena si prevenirea bolilor existau reguli sub forma unor porunci religioase. Artele plastice trebuie intelese numai dinspre radacina lor religioasa. Arta egipteana trebuia sa serveasca unor scopuri de cult si magie si mai putin unei satisfactii estetice, adica nu se putea vorbi despre arta in sensul occidental. Statuile din epoca piramimdelor sau picturile din mormintele tebane nu pot fi intelese ca o redare a realitatii vizibile, nici ca niste copii, ci ele trebuie sa fie privite ca simbol.
           Piatra pretioasa si floarea de lotus, broasca si batlanul, barca si piramida miscau sufletul egipteanului care stroungea cu privirea suprafata, pentru ca, prvindu-le, simtea ca se intalneste cu nesfarsitul. Astfel, cel care cotempla religia si arta egipteana intalneste o mare abundenta de motive simbolice.
           Simbolul are mai multe sensuri si, de aceea, adesea nu poate fi explicat dupa originea si destinarea sa. Uneori el pare sa se contrazica pe sine insusi. Exista simboluri care indica ambii poli existentiali: binele si raul, viata si moartea. Osiris trecea drept zeul lumii subpamantene si al mortilor, dar in acelasi timp si ca suveran al cerului; el era soarele care coboara seara si se ridica in zori; putea fi omorat de fratele sau, Seth, dar, era totusi nemuritor.
           Deosebit de flagrant era caracterul ambivalent al zeitatii feminine. Zeita Bastet poate aparea ca pisica prietenoasa, sarbatorita de femei cu muzica si dans; preotii ei erau medici. Dar apoi, aceasta zeita putea aparea sub numele de Sahmet ca inghititoare cumplita, ca o sangeroasa suverana a macelurilor, sub infatisarea unei leoaice.
Caracterul zoomorfic

             Pana in vremurile cele mai indepartate se poate dovedi existenta a doua grupuri de zeitati. Unul dintre cele doua grupuri este cel al zeitatilor legate de un anumit loc, vechii zei ai nomelor, reprezentati ca animale sau cu capete de animale. La Dendera, Hathor era adorata ca vaca, la Hermopolis, Thot era adorat ca ibis, iar Chnum, cel cu cap de berbec, trecea drept “stapanul Elephantinei”.
            Inca de la inceptul Regatului Vechi, regele era conceput ca incarnare a zeului cu chip de soim, Horus; el trecea drept purtatorul coroanei binecuvantat de zei.
            Cultul animalelor pare sa fi fost motivat initial prin teama omului fata de acestea si de foloasele aduse de ele. Animalul a devenit purtatorul revelatiei si intermediarul unor puteri supraomenesti, al unor insusiri arhetipale; astfel, taurul simbolizeaza puterea de procerare, vaca, maternitatea. Pretutindeni au existat animale sacre, ocrotite prin tabu, care treceau drept forme de aparitie ale unor zei; numai rareori – ca de pilda, in epocile de decadere religioasa – zeitatea era vazuta in animalul propriu-zis. Animalul insusi nu este decat copia pamanteasca a imaginii primordiale transcedentale, a carui figura teriomorfa exprima o anumita parte a esentialitatii divine. Astfel, animalele sacre sunt “sufletul exterior” sau cu o expresie egipteana, “Ba”. De exemplu, berbecul este sufletul lui Amon-Ra, taurul, cel al lui Ptah, iar crocodilul este Ba-ul lui Suhos.
           Adorarea Animalelor – animalele ca simboluri ale nomelor:

Nomele Egiptului de Sus:
II – Soimul;  V – Doi Soimi;  VI – Crocodilul; X – Sarpele;  XI – animalul lui Seth;  
XII – Vipera de munte;  XV – Iepurele;  XVI – Gazela;  XVII – Cainele (sacalul); 
XVIII – Soimul care zboara

Nomele Egiptului de Jos:
VI – Taurul de munte; X – Taurul negru; XI – Taurul Heseb; XII – Vaca cu vitel;
XV – Ibis; XVI – Pestele; XX – Soimul ghemuit            

Locuri cu un renumit cult al animalelor:
Mendes – berbecul                            Abydos – ibisul
Bubastis  - pisica                               Dendera – vaca
Heliopolis – taurul (Mnevis)               Kus – soimul
Memphis – taurul (Apis)                    Hermonthis – taurul
Aphroditopolis – vaca                        Esne – berbecul
Krokodilopolis – crocodilul                 Edfu – soimul 
Herakleopolis – berbecul                   Elephantine – berbecul
Kynopolis – cainele                            Philae – soimul
Hermopolis – ibis

           Animalul lui Seth
Zeul Seth era venerat sub infatisarea unui animal, care, din punct de vedere zoologic, nu putea fi definit. Incercarile de definire duc la porcul – termitelor prin okapi si canide pana la antilopa. Caracteristicile lui erau: coada ridicata, in forma de sageata si urechile ciulite, taiate sus in colturi. Ca si zeul, animalul era atribuit desrtului.
           Sarpele
Acesta face parte din animalele a caror simbolistica denota cele mai stridente contraste; face parte din puterile creatoare de viata: cei patru membri feminini ai ogdoadei poarta capete de sarpe.
Cea mai importanta zeitate cu infatisare de sarpe este Uto, al carei animal sacru se impleteste im jurul diademei regelui. 
           Soimul
Inca din perioada piramidelor, soimul serveste ca determinativ general al zeului. Ca rege al aerului, soimul devine pasarea sacra a regelui zeilor, Horus si de asemenea un simbol al regalitatii divine. Horus este zeul cerului, care ocroteste pamantul cu aripile sale. Pe langa el mai exista si alti zei-soimi: zeul luptei Month, zeul Soarelui Ra si zeul mortilor Sokaris.
           Taurul
Taurul era vazut intr-o relatie speciala cu cerul. O formula din piramide pomenste de un taur cu patru coarne, ca pazitor al cailor cerului. 
Taurul, ca mare fecundator, este purtatorul puterii de viata si aducatorul apei vietii.
Lui Nun i s-a dat ca semn un cap de taur, deoarece el este personificarea apei cosmice. Inundatiile provocate de Nil apreau sub imaginea taurul.
Regii Regatului Nou au adesea ca nume “taur puternic”, in timp ce in primele timpuri suveranul era reprezentat prin imginea unui taur.
           Berbecul
Alaturi de taur reprezinta fertilitatea. Berbecul Amon se deosebeste prin coarnele rasucite in jos, de ceilalti berbeci care au coarneleorizontale si rasucite in spirala.
           Ibisul
Acesta are corpul alb, iar capul, gatul si varfurile penelor sunt negre. Era considerat o reincarnare azeului Thot. In orasul mortilor, in vase erau asezate mumii ale ibisului.
           Pisica
Imaginea initiala a pisicii nu era cea domestica, ci pisica cu coada scurta, care traieste in hatisurile Deltei. Ca dusmana a sarpelui, ea a devenit animalul sacru al zeului soarelui. In Regatul Nou, motanul este considerat o reincarnare a zeului soarelui, iar pisica e identificata cu ochiul soarelui. 
In templul de la Bubastis au fost expuse sute de figurine – pisici ca daruri sacre, pentru a avea parte de bunavointa zeitei.
           
           Multi oameni, de stiinta, sau nu, sunt de parere ca zeii nu au existat si nu vor exista niciodata. Altii cred cu tarie ca au existat si asteapta o perioada in care oamenii vor crede si isi vor face din nou chipuri cioplite, ale zeilor. Acestia nu pot fi repezentati doar prin animle, ci pot reprezenta diferite fenomene ale naturii, insusiri  ale oamenilor.
           
          

 











