18.02.2005


Civilizatia Araba dupa 1945 -Ideologie si extremism-cultura si civilizatie islamica


? Asia -leagan al civilizatiei arabe.
		
1. Etimologia 
		Denumirea continentului este foarte veche. Numele lui este derivat probabil din asirianul asu care inseamna « rasarit », iar el a fost folosit la inceput de vechii greci pentru a desemna regiunea aflata la est de tara lor.Dupa unele aprecieri, acest nume l-a primit initial campia din jurul Efesului, dar a fost extinsa in Anatolia de astazi si apoi a primit denumirea intregului continent

	2. Pozitia geografica. 
        	Din punctul de vedere al pozitiei geografice, Asia este asezata aproape in intregime in emisfera nordica, patrunzand insa prin arhipelagul indonezian dincolo de Ecuator pana la 1°16´ latitudine sudica in insula Roti, iar latitudinea nordica de 79°14´ in capul Celiuskin din Rusia. Pe longitudine, Asia este asezata intre 26° longitudine vestica in capul Baba din Anatolia si 169°40´ longitudine estica in capul Dejnev din Peninsula Ciucilor(apartine Rusiei). Distantele dintre punctele extreme sunt de circa 7 800 km de la nord la sud si de circa 10 000 km de la vest la est.
		Asia este inconjurata din trei parti de apele oceanului planetar, in nord-vest limita fiind oarecum conventionala pe linia Muntilor Urali, fluviul Ural, Marea Caspica. Muntii Caucaz reprezinta limita care o separa de Europa si cu care formeaza o singura masa de uscat numita Eurasia. Pana in 1869 Asia era legata prin istmul Suez de Africa, dand unitate deplina Lumii Vechi.
		In nord, Asia este scaldata de apele marilor componente Oceanului Arctic- marile Kara, Laptev, Siberiei de Est, Ciucilor, in est de apele Oceanului Pacific- marile Bering, Ohotsk, Japoniei, Chinei de Est si Chinei de Sud, in sud-est de marile care fac legatura dintre oceanele Pacific si Indian- marile Timor, Arafura si Banda, iar in sud de Oceanul Indian-prin Marea Arabiei, Golful Persic, Golful Aden si Marea Rosie. In vest, pe o scurta portiune este scaldata de apele marilor Mediterana, Egee, Marmara si Marea Neagra.
	
	3. Relieful. 
		Asia are un relief in general inalt, avand punctul cel mai inalt de pe Terra in varful Chomolungma-8 848 m din masivul Everest al Muntilor Himalaya, dar si punctul cel mai coborat al scoartei terestre, in zona Marii Moarte, cu -395m sub oceanul planetar. Podisurile sunt unitatea de relief cea mai raspandita(44,6% din suprafata Asiei), muntii detin 29,2%, iar campiile reprezinta 26,2% din intreaga suprafata.
		Distributia acestor unitati este legata de evolutia geologica a Asiei. Unitatile de podis si partial cele de campie sunt legate de scuturile(platformele) precambriene care in timp au fost sudate intre ele prin intermediul orogenezelor, din Paleozoic(caledonice si hercinice) si Mezozoic, dar mai ales a celor tertiare, sincrone cu cele alpine din Europa. In urma acestor ultime miscari orogenice a rezultat unul din cele mai lungi sisteme muntoase de pe Terra, care porneste din sudul Marii Negre si tine pana in arhipelagul indonezian. Orogeneza tertiara a unit platformele precambriene din nord, siberiana si chineza, completate cu formatiuni mai noi(paleozoice si mezozoice), cu cele din sud, platformele araba si indiana(desprinse din vechiul continent Gondwana). Sistemul muntos de varsta tertiara, cu inaltimile cele mai mari in partea sa centrala(Muntii Himalaya si Karakorum), prezinta trei noduri orografice puternice in care se intalnesc si din care pornesc lanturi muntoase ce cuprind intre ele vechi structuri de platforma, azi podisuri cu dimensiuni considerabile. Astfel, in vestul continentului se afla nodul orografic al Armeniei in care se intalnesc lanturile muntoase ale Muntilor Pontici, Taurus si Antitaurus, ce inchid intre ele Podisul Anatoliei. Din nodul orografic al Armeniei pornesc spre sud-est pe de o parte Muntii Zagros, continuati de Muntii Makran si Suleiman, iar pe de alta parte Muntii Elburs, continuati de Muntii Kopet Dag si Hindukush. Intre aceste doua lanturi muntoase se afla podisul intins arid al Iranului. Din Pamir se desprind spre sud-est lanturile muntilor Karakorum si Himalaya, iar spre est lanturile muntilor Kun Lun, Altin Tag si Nan San.Aceste doua impresionante lanturi montane inchid intre ele cel mai mare si cel mai inalt podis de pe Glob- Tibetul. In sud-estul acestui podis apare al treilea nod orografic din care se desprind Muntii Arakan Yoma si Cordiliera Anamitica, care strabat peninsula Indochina si cuprind intre ele, in Thailanda si Laos, o zona de platouri. In continuare, acest sistem muntos urias pornit de la tarmul marii Negre se desfasoara in arhipelagul indonezian si filipinez. Acest sector, continuat spre nord de muntii din arhipelagul japonez, peninsula Kamceatka si Extremul Orient rus, cuprinde unii din cei mai tineri munti din Asia, si cunoaste o intensa activitate vulcanica si seismica, fiind situat in arealul « Cercului de Foc al Pacificului ».
	Podisurile sunt dispuse in interiorul lanturilor montane alpine-Tibet, Iran, Anatolia, Korat etc. In partea centrala a continentului se desfasoara o serie de podisuri, mai mari fiind Podisul Gobi(cca 2 milioane km²) cu aspect depresionar. In sudul continentului se desfasoara Podisul Arabiei in Peninsula Arabia si Podisul Dekkan in Peninsula India(intre Ghatii de Est si de Vest).
	Campiile ocupa pozitii periferice in cadrul continentului, cele mai mari fiind in vest si nord-vest-Campia Siberiei de Vest si Campia Turanului. O alta mare campie este Marea Campie a Chinei de Nord, formata pe fluviul Huanghe si Huaihe, continuata spre nord-est cu campia Dunbei. O a doua forma de campii este cea a campiilor dezvoltate in sudul muntilor tertiari, la contactul acestora cu vechile scuturi(arab si indian). Este vorba de Campia Mesopotamiei, drenata de Tigru si Eufrat, si de Campia Indogangetica, drenata de Indus la vest si de Gange si Brahmaputra la est. Campii de mai mica intindere sunt cele din bazinele tectonice, campiile din Peninsula Indochina cu o mare extensie in zona de varsare a fluviilor Mekong, Menam si Salween.
	
	4.Clima.
		Este una variata, de la cea ecuatoriala in arhipelagul indonezian pana la cea polara din insulele arctice si nordul continentului. Desfasurarea normala latitudinala este modificata de prezenta marii arii montane mediane si de interactiunea, pe fondul extensiei mari a continentului, a maselor de aer arctic, polar, cu cele tropicale. Deasupra Asiei, in partea centrala si nordica, in anotimpul rece se instaleaza un centru de ridicata presiune a carui influenta se extinde si spre vest(in Europa) , iar vara se instaleaza o minima barica, mai pronuntata in Podisul Iranului si pe cursul inferior al Indusului.Aceste doua regiuni barice orienteaza circulatia din si spre Oceanul Indian. Vara masele mai umede formate deasupra oceanului, se indreapta spre continent, provocand ploile musonice din India si Indochina. Local se intalneste un climat subecuatorial(in arhipelagul indonezian si in insula Timor), un climat mediteranean cu ploi de iarna suficiente in Asia de sud-vest in zona Levantului. Specifice Asiei sunt climatele arid si musonic. Climatul arid, cu nuante termice si pluviale extreme in zonele interioare ale Arabiei, imbraca mai multe nuante : rece in zona podisului inalt al Tibetului, temperat in Siberia si tropical in Peninsula Arabia, nord-vestul Indiei-Desertul Thar,apoi in Iran si in sudul Afganistanului. Climatul musonic prezinta si el mai multe tipuri : unul tropical in India si sudul Japoniei precum si unul temperat in Extremul Orient rus, partial Japonia si Peninsula Coreea.
	
	5.Hidrografia.
		Reliful si clima diferentiaza aspectele hidrografice ale Asiei. Apele curgatoare se indreapta, dar nu in totalitate, spre oceanul planetar, existand mai multe arii endoreice, cea mai importanta si cea mai mare de pe Terra fiind in Asia Centrala, extinsa din zona Marii Caspice pana dincolo de Muntii Tian San. In aceasta regiune, unele ape sunt adevarate fluvii :Amu Daria(2540 km), si Sâr Daria(3019km), altele au dimensiuni ceva mai reduse ; unele se varsa in lacuri mari(Aral si Balhas). A doua regiune endoreica principala este cea a Podisului Iranului unde cel mai important curs de apa este raul Helmand care se varsa in zona mlastinilor Hamun. Exista si regiuni fara ape curgatoare(areice), cum este interiorul Peninsulei Arabia sau zona centrala a a Desertului Karakun(estul Marii Caspice).
	Cea mai mare parte a teritoriului asiatic eate strabatut de ape care se indreapta spre cele trei oceane invecinate, dar si spre Marea Mediterana si Marea Neagra. Spre Oceanul Arctic se indreapta marile fluvii siberiene :Obi(5410 Km),Enisei(4102 km), Lena(4400 km). Inspre Oceanul Pacific se indreapta fluviile Amur(4440 km),Huanghe(4845), Changjiang(6300 km), Xijiang(1800 km), fluvial Rosu(1140 km), Mekongul(4220 km) si Menamul(1200 km).In Oceanul Indian se varsa Salweenul(3200 km), Gangele(2700 km), Indusul(3180 km).In Golful Arabo-Persic se varsa Tigrul(1850 km) si Eufratul(2800 km).
	
	6.Vegetatia.
		Vegetatia Asiei este extrem de variata, fiind influentata in dispunerea ei si de unele evenimente geologice(glaciatiunea pleistogena), de dispunerea  reliefului(bariera biogeografica a Muntilor Himalaya) precum si de elementele climatice(ariditatea). Nu trebuie omisa nici influenta omului a carui prezenta in agricultura se manifesta de aproape 80 de secole pe teritoriul asiatic).
		Cea mai mare padure de pe Glob este taigaua  eurasiatica care se intinde de la Marea Baltica pana la Oceanul Pacific. Specifica taigalei sunt laricea si pinul, dar este intalnit si molidul. Padurea de foioase apare in Asia nordica in regiunea marii Ohotsk (cu plopi, anini si mesteacani). In zona fluviului Amur apar in plus artarul, nucul, ulmul si teiul cu speciile sale locale-teiul manciurian si frasinul manciurian. In sudul padurii siberiene se dezvolta silvostepa, stepa tipica, stepa arida si stepa cu saraturi. Silvostepa se dezvolta in sudul Campiei Siberiei Occidentale, apoi intre Amur si Huanghe. Stepa tipica se afla in Podisul Kazahstanului, spre sud ea trece in stepele desertice .
		In deserturile reci(Tibet si Pamir), apare vegetatia specifica tundrei. Stepa mai este intalnita si in Asia de Vest, intre Muntii Zagros si litoralul Marii Mediterane. Specific Asiei este regiunea biogeografica a Extremului Orient, unde climatul musonic creeaza o mare varietate de specii de plante. Intre speciilie de arbori intalnite mentionam : stejarul, artarul, mesteacanul, castanul, magnolii, arborele lalea, arborele de camfor. Spre sud se intalnesc palmieri si o varietate mare de bambus. Zona Asiei de Sud este caracteristica datorita bogatiei de specii a padurii tropicale umede. Este prezent stejarul, eucaliptul, pinul, podocarpusul, apoi tekul in peninsula Indochina si sudul Indiei. In zonele litorale sunt prezente mangrovele.
	
	7. Fauna.
		Este si ea la fel de variata precum fauna. Zona de tundra este slab populata cu rozatoare mici si cateva pasari care traiesc in tunele facute in zapada si hranindu-se cu muschi si licheni- plante specifice tundrei. In taiga, viata animala este cea mai bogata, in cea nord-estica intalnindu-se peste 300 de specii de pasari. Sunt prezente mamiferele arboricole, multe cu blana pretioasa ; reptilele si batracienii sunt extrem de rari. In stepe sunt comune rozatoarele si ierbivorele, diverse specii de antilope, cai salbatici si camila cu doua cocoase ; dintre pasari se remarca dropia.
		In Asia de Est, componenta si ea a regiunii biogeografice palearctice, fauna este originala, cu tigrii siberieni, ursul panda urias(in muntii din estul Tibetului). Animalul specific Asiei este dromaderul, originar fiind din stepele din jurul Marii Caspice. In India, fauna este in cea mai mare parte tropicala si se aseamana cu cea a Africii. Se intalneste : leul(Pen. Kathiawar si sud-estul Iranului), tigrul(arhipelagul indonezian), sacalii si hienele(India). Maimutele specifice sunt gibonul, prezent in nord-estul Indiei si in Myanmar,iar urangutanul este prezent in insulele Sumatera si Borneo.
		Se mai intalnesc, insa pe cale de disparitie, rinocerul indian cu un corn si tapirul indian, iar pangolinii sunt comuni in Asia. Numeroase sunt insa reptilele-serpi, crocodili si gaviali. Unele animale au fost domesticite, cum ar fi bizonul zebu, elefantul(partial) si camilele.

II.Scurt istoric al continentului Asia pana in anul 1945.
		Datorita vastitatii si diversitatii fizico-geografice a Asiei, nu putem vorbi de o istorie globala, unitara a continentului, ci putem doar urmari evolutia istorica a unor mari zone geografice, a unor populatii sau a unor formatiuni statale distincte, independente una de alta. Regiunile de padure si tundra, situate la nord de paralela de 50º si aprtinand in majoritate covarsitoare Siberiei, sunt locuite pana in pragul secolului 20 de vanatori si pescari primitivi. Urmeaza, intre 40º si 50º latitudine nordica, in linii mari, o zona de stepa sau de desert, lumea pastorilor nomazi, apoi in vecinatatea Ecuatorului, regiuni care au adapostit in Antichitate si apoi in Evul Mediu, marile civilizatii : Asia Mica, Mesopotamia, Podisul Iranului, Peninsula Hindustan, China si Japonia.	
		Un loc important l-a jucat in istoria Asiei, opozitia dintre populatiile de pastori nomazi si civilizatiile sedentare, agricole din sud. Din China de Nord, de la Marele Zid si pana la Marea Caspica, se intinde o neintrerupta fasie de desert si stepa, limitata la nord de taigaua siberiana care, timp de trei milenii, pana in pragul epocii moderne, a fost patria pastorilor nomazi si totodata coridorul migratiilor lor, care debusa, in cele din urma, in stepele nord-pontice ale Europei. Rand pe rand, l-au parcurs, conditionati de procese complexe, de adevarate reactii in lant, insuficient descifrate pana astazi, temutii calareti ai stepelor de neam indo-european sau turcic, de la sciti, sarmati, huni, pana la avari si mongoli.
		O alta regiune de unde pastorii nomazi, de data aceasta de origine semita,s-au revarsat in Orientul Apropiat si Mijlociu, a constituit-o Peninsula Arabia. Nomazii, razboinici caliti de conditiile aspre de clima si viata, aflati pe treapta de dezvoltare social-economic inferioara vecinilor de la sud, au fost constant atrasi de bogatiile acumulate de lumea urbana, atacand neintrerupt hotarele statelor constituite in China, India, Iran, Mesopotamia, Anatolia sau Europa. Victoriosi adesea, devaniti patura conducatoare a tinuturilor cucerite, sunt complet asimilati dupa 2-3 generatii de modul de viata local si obligatii, la randul lor, sa faca fata raidurilor noilor populatii ale stepei, care la luasera locul si care repetau apoi, cu nesemnificative variatiuni, acelasi proces.
		Mesopotamia, tara dintre Tigru si Eufrat, Valea Indusului si cea a fluviului Huanghe(Fluvilu Galben), alaturi de cea a Nilului reprezinta leaganul celor mai vechi civilizatii umane constituite vreodata. Civilizatia sumeriana care ia nastere in sudul Mesopotamiei la cca. 3000 i.e.n. are, dintre toate acestea, poate cea mai mare putere de iradiere. Ea transmite civilizatiilor akadiana, babiloniana, asiriana, chaldee si persana, care se succed pe acelasi teritoriu pana la cucerirea lui Alexandru cel Mare, un adevarat tezaur cultural care patrunde spre apus pana in lumea europeana. In secolul VI i.e.n., dupa constituirea Imperiului Persan, Podisul Iranian se substituie pentru 12 secole Egiptului faraonic, Mesopotamiei si Anatoliei, care fusesera timp de doua milenii si jumatate centrele traditionale ale imperiilor care dominasera Orientul Apropiat si Mijlociu.
		Dupa cucerirea Persiei de catre Alexandru Macedon, in cursul celei mai fascinante anabaze a lumii antice(334-323 i.e.n.), Regatul Partilor(sec.III i.e.n.-III e.n.), apoi Imperiul Sasanid(sec.III-VII), reiau valeitatile universaliste ale Ahemenizilor in aceasta parte a continentului asiatic. Pe ruinele efemerului imperiu creat de Alexandru cel Mare se constituie regatele elenistice care rspandesc pana in Asia Centrala si India elementele civilizatiei elene. Statul roman, care preia mostenirea elenistica, isi fixeaza in sec.I i.e.n. pe Eufrat hotarele sale rasaritene mentinute apoi pana in secolul VII pe aceleasi pozitii de catre Imperiul Bizantin.Valea Indusului adaposteste in mileniul III i.e.n. civilizatia Indus, prima mare civilizatie a Peninsulei Hindustan. Patrunderea triburilor indo-europene ale arienilor dupa 1500 i.e.n. modifica radical fizionomia etnico-lingvistica si religioasa a intregului subcontinent. Valea Gangelui devine de la jumatatea mileniului I i.e.n. principala zona de civilizatie. Aici isi au nucleul cele doua mari imperii catre incearca unificarea Indiei in Antichitate : Maurya(in sec. IV-III i.e.n., care contribuie la raspandirea budismului) si Gupta(in sec. IV-VI, avand ca ideologie hinduismul). 
		Din Valea Fluviului Galben, elementele civilizatiei chineze se raspandesc spre sud, vest si nord-est in mileniul III-II i.e.n.. Unificarea Chinei este opera suveranului Shihuangdi(246-210 i.e.n.) care isi ia titlul de imparat. Apogeul Imperiului Chinez antic il reprezinta epoca dinastiei Han(206 i.e.n.-220 e.n)., cand influenta  acestei civilizatii atinge in Asia Centrala si de Sud-Est, Coreea si Japonia. Statul japonez, constituit in secolul IV e.n., incearca sa joace un rol in politica continentului anexand temporar teritorii din Coreea(sec. IV-VI), apoi adopta o politica de splendida autoizolare, respingand pana in secolul XIX toate tentativele vizand cucerirea sa.
		Intre secolele VII-XV, doua forte modifica fizionomia politica si religioasa a continentului, arabii si raspandirea islamismului, precum si expansiunea mongolilor. In secolul VII calaretii nomazi porniti din peninsula Arabia, purtand flamura verde a noului profet Mahomed, unifica, cu exceptia Asiei Mici Bizantine, intregul Orient Apropiat, impunand limba si religia lor. Victoria arabilor din valea raului Talas(751) asupra armatei chineze decide apartenenta pentru viitor a Asiei Centrale in spatiul islamic. Expansiunea araba atinge, prin cucerirea statului indian Bihar, extremitatea sa rasariteana. Genghis Han uneste in 1206 triburile nomade ale mongolilor punand bazele unui imperiu care inglobeaza in urmatoarele  decenii teritorii dintre China si Europa Rasariteana. China se emancipeaza in 1368, la intemeierea dinastiei autohtone Ming(1368-1644), de sub dominatia mongola.
		Bazele unui nou imperiu islamic sunt puse de turcii otomani in timpul domniei lui Osman I(1281-1326). Trecuti in 1354 in Europa, ei ocupa peninsula Balcanica si fac din Constantinopol, in 1453, noua lor capitala. Pana in secolul XVI, Imperiul Otoman inglobeaza Orientul pana la hotarele Iranului. Acesta cunoaste in timpul dinastiei Safavide(1502-1722) o remarcabila afirmare politica si culturala. Controlul de catre Imperiul Otoman al marilor drumuri comerciale, care legau Asia de Europa, obliga comertul european sa caute o noua cale spre Indii, inaugurand astfel in secolul XV epoca marilor descoperiri geografice ; protagonistii sunt secolele XV si XVI Portugalia si Spania. Dobandind Goa(1510), Malacca(1511) si Macao(1557), portughezii impun hegemonia in Oceanul Indian ; spanioliii isi consolideaza dupa 1564 pozitiile in Filipine. In secolul XVII, Olanda si Anglia profita de declinul Portugaliei pentru a ocupa cea mai mare parte a pozitiilor asiatice ale acestui stat; Olanda incepe ocuparea arhipelagului indonezian, iar Anglia prin penetratia sa in India. Rusia ocupa intre 1533 si1650 tinuturile dintre Muntii Ural si Oceanul Pacific. La sfarsitul secolului XVIII si in secolul XIX se accelereaza cursa dintre tarile coloniale pentru impartirea continentului asiatic ; Anglia anexeaza in 1858 oficial India, Birmania, Malayezia si Singapore. Franta subjuga in secolul XIX Peninsula Indochina. China, slabita din punct de vedere economic si politic, este constransa prin tratate inegale incheiate cu puterile europene sa coboare la statutul unei semicolonii.
		Putine state reusesc sa-si mentina independenta de stat :Imperiul Otoman, Afganistan, Persia, Thailanda si Japonia. Imperiul nipon, constrans de canonierele americane sa-si deschida in 1854 porturile pentru comertul statelor capitaliste, reuseste, dupa revolutia burgheza care inaugureaza epoca Meiji(1868-1912), sa-si modernizeze structura statala, transformandu-se in cateva decenii intr-o mare putere imperialista victorioasa in razboaiele purtate impotriva Chinei(1894-1895) si Rusiei(1904-1905). Revolutia burghezo-democratica din China(1911-1913), soldata cu proclamarea republicii, nu reuseste sa scoata tara din inapoiere.
		Primul razboi mondial(1914-1918) este urmat de destramarea Imperiului Otoman si constituirea pe teritoriul sau a unor noi state nationale : Siria, Liban, Iordania, Irak, Arabia Saudita, iar in Extremul Orient el sanctioneaza ascensiunea la rang de mare putere a Japoniei, care anexeaza fostele colonii germane din zona Pacificului.
		Epoca interbelica este dominata de cresterea spiritului de emancipare in teritoriile coloniale si de tendintele expansioniste ale Japoniei care anexeaza provincia chineza Manciuria(1931) si incepe in 1937 agresiunea vizand cucerirea intregii Chine. In cel de-al doilea razboi mondial Extremul Orient si zona Oceanului Pacific devin teatru de razboi. Anii conflagaratiei arata vulnerabilitatea puterilor coloniale, iar opozitia antijaponeza catalizeaza spiritul de lupta al natiunilor oprimate care refuza sa accepte dupa 1945 reinstaurarea vechilor administratii.

III. Statele arabe(Orientul Apropiat si Mijlociu).
	
1.Arabia Saudita.
        	Cu numele sau oficial-Al Mamlaka Al-Arabiya As-Sa ‘Udiya, Regatul Arab Saudit este situat in sud-vestul Asiei, ocupand cea mai mare parte a Peninsulei Arabia, intre 16º11´-32°09´ latitudine nordica si 34°34´-55°41´longitudine estica. Este invecinata cu alte state arabe : Iordania, Iraq, Emiratele Arabe Unite, Oman, Yemenul, dar si cu ape : Golful Persic si Marea Rosie.
        	Cu un teritoriu de 2 150 000 km², Arabia Saudita are o populatie mica, cifrata in 1996 la un numar de 18 426 000 de locuitori si cu o densitate de doar 9 loc/km². Aceasta populatie se concentreaza cu precadere in oazele din zona centrala a tarii precum si pe cele doua litoraluri(mai numeroasa pe litoralul Marii Rosii).Circa 20% din populatie este nomada iar desertul Rub’al Khali, situat in sudul tarii, este complet lipsit de populatie. Islamismul are ponderea cea mai mare in Arabia Saudita ca religie cu un procent de 98%.
        	Capitala tarii este Riyadh, situat in centrul tarii, intr-o oaza la poalele muntilor Tuwaiq cu o populatie de circa 1 500 000 de suflete. Centru al wahabitilor la inceputul secolului al-XIX-lea, Riyadhul devine in 1932 capitala Arabiei Saudite. Intre 1959-1976 sediul administratiei s-a aflat la Jeddah, Riyadhul ramanand resedinta suveranului si a guvernului. Este un important centru comercial si cultural precum si nod al transporturilor caraviniere din Peninsula. Detine numeroase institutii de invatamant laic si religios. Monumente mai importante se remarca moscheea Jami’da si Palatul regal al-Murabba. Orase importante : Jeddah, Mecca, Ta’if, Medina si ad-Damman.
	Limba oficiala este araba. Limba semita, araba ia nastere in Peninsula Arabia, de unde se raspandeste in secolele VII-VIII, odata cu expansiunea araba in Orientul Apropiat si in Peninsula Iberica, devenind limba religioasa si literara a intregii lumi musulmane. Limba araba foloseste din prima jumatate a mileniului I e.n. un alfabet propriu(cu scrierea de la dreapta la stanga). Raspandita pe un teritoriu intins, araba a suferit influenta idiomurilor locale, separandu-se in mai multe dialecte. In Arabia Saudita de astazi se vorbeste un dialect propriu Peninsulei Arabia.
        	Din punct de vedere administrativ, Arabia Saudita este impartita in 17 provincii numite « manatiq idariyah », si anume : ‘Afif, al-Jawf, al-Khasirah, al-Madinah, al-Mataqah ash-Sharqi-yah, al-Qasim, al-Qurayyat, ar-Riyadh, ‘Asir, Baljarshi, Bishah, Ha’il, Makkah, Mintaqat al Hudud ash-Shamaliyah, Najran, Qizan si Ranyah.
        	Istoria Arabiei Saudite este una extrem de interesanta. Locuita din mileniul I i.e.n. de triburi arabe care intemeiaza mici regate. Peninsula Arabia este unificata pentru prima data(630-35 i.e.n.) de Muhammad, intemeietorul islamismului, devenind pentru scurt timp centrul Califatului Arab. Odata cu decaderea Califatului Abasid , iau nastere in secolele IX-X mici principate  feudale, care ajung in secolul XVI sub suzeranitatea Imperiului Otoman, suzeranitate mentinuta cu intreruperi pana in 1918. Secta islamica militanta a wababitilor, originara din Nejd, intemeiata de Muhammad Ibn al-Wahhab(1703-1792.), dupa 1740 unifica temporar cea mai mare parte a Arabiei Saudite, castigand de partea sa pe emirul Daraiyya, Muhammad Ibn Saud, fondatorul actualei dinastii, si ameninta posesiunile otomane din Mesopotamia. Cucerirea Bahrainului(1803) si a Kuweitului(1804) de catre statul wahabit, amenintarea Sultanatului Masqat, aflat sub protectie britanica, declanseaza o puternica riposta a Companiei Britanice a Indiilor Orientale(1806). Trupe ale viceregelui egiptean, Muhammad Ali, reusesc, din insarcinarea sultanului otoman Mahmud al –II-lea, sa infranga in 1818 statul wahabit. Abd al Aziz Ibn Saud, emir din Nejd(1902-1953) si imam al wahabitilor, reconstituie statul wahabit, uneste cea mai mare parte a Peninsulei Arabia si isi ia la data de 22 septembrie 1932 titlul de rege al Arabiei Saudite. Datorita veniturilpr obtinute din exportul de petrol, Arabia Saudita a jucat si joaca un rol primordial in problemele economice si politice ale Orientului Mijlociu. Arabia Saudita incearca sa refaca unitatea statelor arabe, divizate in urma vizitei presedintelui Egiptului in Israel(19-21 noiembrie 1977) si a semnarii Tratatului de pace egipteano-israelian(26 martie 1979). Pe plan economic, autoritatile urmaresc ca obiective principale reducerea dependentei fata de exportul de titei, industrializarea tarii, realizarea unui vast program de dezvoltare a invatamantului si a serviciilor sociale. Din 1982, printul Fahd Ibn Abd-al-Aziz ii ia locul fratelui sau vitreg Khalid(1975-1982) la conducerea regatului saudit, incepand astfel o noua era in istoria tarii, era marcata de ample reforme si masuri de dezvoltare a tarii.
        	Ca si organizare de stat, Arabia Saudita este o monarhie absoluta, un regat ereditar in care regele domneste in conformitate cu dreptul sacru islamic(sharia) si traditiile arabe. Nu exista o succesiune la tron prestabilita, suveranul fiind desemnat de catre un consiliu format din membrii familiei regale.
        	Sarbatoarea nationala a Arabiei Saudite este 23 septembrie 1932-aniversarea intemeierii regatului saudit iar moneda nationala este Riyalul, care este egal cu 100 de Halalah.
		Conditiile naturale sunt specifice pe acest teritoriu. In partea centrala se desfasoara un podis slab ondulat, traversat de vai seci(« wadi ») insotite de o serie de oaze(Al Syadyr, Al’Arid, Al Hawta) si marginit de cateva lanturi muntoase spre est(Jabal Tawaiq) si nord(Jabaj Shammar), ale caror inaltimi depasesc rar 1 000 de metri, mai semeti ce trec de 2 500 m(Jabal Qarnait-2565 m, Jabal Ibrahim-2501 m). Acestia sunt despartiti de litoralul Marii Rosii printr-o campie ingusta, Tihama, traversata de vai scurte. In nordul si sudul tarii se intind doua mari deserturi : An Nafud(prelungire a desertului Siriei) si Rub’al Khali(Ar Ramlah), acesta din urma acoperind 1/3 din suprafata tarii. Spre Golful Persic, insotit de recifi coralingieni, se intinde platoul scund Al Hasa, cu bogate structuri petrolifere. Lipsesc cursurile de apa permanente. Clima este cea tropical-desertica, cu precipitatii ceva mai bogate in muntii din sud-vest(560 mm/an), cea mai mare parte a teritoriului primind doar sub 100 mm/an. Vegetatia ierboasa este prezenta doar in oaze si temporar in podisul central ; in muntii din sud-vest se dezvolta o bogata vegetatie arborescenta. Fauna include numeroase insecte, scorpioni, serpi(cobra de nisip, vipera), pasari, maimute, sacali s.a.
        	Economic, Arabia Saudita este cel mai mare exportator de petrol si cu cele mai mari rezerve cunoscute pana in prezent. Ea cunoaste o adevarata explozie in domeniul investitiilor si a constructiilor, in principal in domeniul industriei, al transporturilor si agriculturii. S-au construit numeroase unitati industriale, indeosebi cele de rafinare a petrolului(Jaddah, Riyadh), ingrasaminte chimice(ad-Damman), produse metalurgice(Jeddah). Arabia Saudita detine ca resurse minerale imense cantitati de petrol, gaze naturale precum si minereu de fier, cupru si aur in cantitati mai mici. Produce anual produse siderurgice, , benzina, uleiuri usoare, uleiuri grele, energie electrica, gaze lichefiate, ingrasaminte azotoase, ciment, produse alimentare(zahar, lapte, unt, carne, bauturi nealcoolice).
 
2.Afghanistan.
		Denumirea oficiala este Da Afghanistan Dimukratik Jomhuriyat(Republica Democratica Afghanistan).Denumire care a fost din nou reintrodusa dupa caderea regimului taliban. Afghanistanul este situat in partea central-sudica a Asiei intre 29°22´-38°30´ latitudine nordica si 60°28´-74°52´ longitudine estica. Se invecineaza cu Turkmenistan, Uzbekistan, Tadjikistan, China, Pakistan si Iran..
		Are o suprafata de 650 000 de km² si o populatie de 21 472 000 de locuitori(1996) avand densitatea de 33 de loc/km². Populatia este compusa in majoritate de afghani(pashtuni)-60%, tadjici-30%, uzbeci-5%, hazarahi-3% s.a. Ea se concentreaza pe vaile principalelor rauri, in depresiunile din zona central-estica si la poalele nordice ale regiunilor montane. In sud-vest, populatia este foarte redusa(3-5 loc/km²) ; 17% din populatie practica nomadismul. Si in aceasta tara, islamismul detine ponderea cea mai mare(98%), 9/10 fiind musulmani suniti, restul fiind siiti.
		Capitala tarii este Kabul. Este situat in estul tarii la 1 800 metri altitudine, intr-o depresiune drenata de raul omonim. Cu o populatie de aproximativ 1 400 000 de locuitori, Kabulul are o istorie destul de scurta. Ridicat pe locul unei asezari datand din mileniul II i.e.n., Kabulul cunoaste prima epoca de inflorire in timpul lui Babur Zahir Ed-Din(1483-1530), care face din oras resedinta Imperiului Marilor Moguli. Timur Sah Durrani muta in 1775 capitala statului afghan intemeiat de predecesorul sau, Ahmad Sah Durrani, de la Kandahar la Kabul. Datorita anarhiei instaurate de preluarea conducerii statului de talibani, Kabulul a fost radical transformat din punct de vedere economic, social, politic, cultural si religios. Datorita ideologiei lor profund islamice, Kabulul a fost radical schimbat in perioada in care acestia s-au aflat la conducere(1995-2002). Acum el se aseamana precum un oras pe cale de disparitie din pricina saraciei, a foametei si a bolilor. Orasele principale afghane sunt : Kandahar, Herat, Mazar-i-Sharif, Jalalabad, Kunduz, Beghlan, Maymana,
		Limba oficiala a acestei tari este afghana(pashtu) si apartine grupului iranian oriental al familiei de limbi indo-europene ; foloseste alfabetul cu caractere arabe(varianta persana). Este impartita administrativ din 30 de provincii numite « vilayat ».
		Afghanistanul are o istorie destul de zbuciumata. Populat de triburi iraniene incepand cu anul 1 200 i.e.n. stapanit apoi pe rand de persi, greci, kusani, parti, sasanizi, heftaliti, teritoriul Afghanistanului, zona de tranzit intre Asia Centrala si India, este cucerit in 652 de arabi, care isi impun propria cultura si religie. Inclus initial in Califatul Arab, Afghanistanul face apoi parte (sec. IX-X) din statul Tahirizilor, Safarizilor, Samanizilor, pentru a deveni in secolele X-XII nucleul statului Ghaznavizilor, apoi al Ghurizilor. In secolele XIII-XIV, Afghanistanul cunoaste pustiitoarele invazii mongole(Ginghis-Han, Timur Lenk), apoi in secolele XVI-XVII este impartit intre Persia si Imperiul Marilor Moguli. Statul afghan independent ia nastere la mijlocul secolului XVIII in timpul domniei lui Ahmad Sah(1747-1773) care cucerste si Kasmirul, Punjbul, Belucistanul, unele parti din Uzbekistan si Tadjikistan. Slabirea autoritatii centrale, pierderea la inceputul secolului al-XIX-lea a cuceririlor din Iran si nordul Indiei fac ca Afganistanul sa devina o tinta a tendintelor expansioniste ale Persiei, Marii Britanii si Rusiei. In ciuda rezistentei populare eroice din timpul razboaielor afghano-engleze(1839-1842 si 1878-1880), Marea Britanie instaureaza in 1880 protectoratul asupra tarii. In 1893 este fixata pe baza acordului anglo-afghan granita de est a statului(« Linia Durand »). La 28 februarie 1919 Afganistanul isi proclama independenta, respinge interventia militara engleza(mai-iunie 1919), obtine prin Tratatul de la Rawalpindi(9 februarie 1919) recunoasterea oficiala a neatarnarii si paseste lent pe calea modernizarii vietii economice, sociale si politice. In al doilea razboi mondial ramane neutru iar dupa razboi practica o politica de nealiniere si sunt elaborate 3 planuri cincinale. La 17 iulie 1973, Mohammad Zahir Sah, aflat in Italia, este inlaturat, monarhia este abolita si Afghanistanul se proclama republica. In anii ’80, Afghanistanul este invadat de U.R.S.S., care doreste sa instaureze un regim comunist pro-rus. Dupa un indelungat si sangeros razboi, U.R.S.S.-ul este nevoit sa-si retraga trupele de pe teritoriul afghan. In 1992, presedintele tarii este ales Burhanuddin Rabbani, care conduce doar pana in 1995 fiind inlaturat in urma loviturii de stat a talibanilor, care introduc un regin extrem de dur si ideologic. In urma atentatelor din 11 septembrie 2001, regimul taliban este inlaturat de Coalitia Internationala Antiterorista si este introdusa o conducere interimara in fruntea tarii avand sarcina de a reface tara.
		Relieful tarii este variat, predominant muntos. Cei mai semeti munti sunt Muntii Hindu Kush, situati in nord-estul Afghanistanului. Ei sunt continuati spre vest de Muntii Koh-i-Baba din care se desprind, separate prin vai longitudinale, 3 ramuri principale : Band-i-Turkestan, Safedkoh-Paropamisus si Siahkoh. Inaltimile acestora depasesc frecvent 3 500 de metri. In est, muntii Kohistan-i-Sulaiman, Toba kakar si Kwaja Amran formeaza granita cu Pakistanul si inchid spre sud podisul inalt Ghazni-Kandahar(2 000 m). La poalele nordice ale Muntilor Hindu-Kush se intinse o campie inalta piemontana, traversata de Amudaria si afluentii sai. Partea de sud-vest este formata din campiile nisipoase-pietroase(pustiuri)-Dasht-i-Margo si Registan. Din punct de vedere climatic, zona montana apare ca o « insula umeda »(500 mm/an) inconjurata de sectoare cu ariditate accentuata. Temperaturile sunt mai scazute in zona inalta, in timp ce in restul tarii, toate temperaturile medii lunare sunt pozitive, verile fiind sufocante(media de 32°). Ultimele influente ale musonului indian se resimt in est si sud-est. Raurile mai importante sunt Amudaria, Murghab, Helmand, Khashrud, Faragrud. Raul Harutrud se indreapta catre mlastinile sarate Hamun(la granita cu Iranul). Toate raurile au un regim de scurgere variabil, cu frecvente inundatii primavara. Vegetatia este in mare parte ierboasa ; padurile ocupa suprafete mai extinse in muntii din partea central-estica si sunt formate din specii de migdal, fag, fistic, pini, ienuperi si deodari(cedrii de Himalaya). Fauna este variata si cuprinde gazele, mufloni, arhari, leoparzi, hiene s.a.
		Economia Afghanistanului este in curs de dezvoltare si dispune de variate resurse de subsol. Acestea sunt partial cunoscute si valorificate(exceptie gazele naturale) datorita tehnologiei aproape inexistente in aceasta tara inapoiata economic.


   3. Bahrain.
		Mashyaka Al-Bahrain(Seicatul Bahrain) reprezinta denumirea oficiala a acestui stat situat in Asia de Sud-Est, in Golful Persic sub forma de arhipelag. Este asezat la 26°15´ latitudine nordica si 54°17´ longitudine estica intre Qatar si Arabia Saudita.
		Are o suprafata de doar 660 km² si o populatie de 578 000 locuitori(in 1996). Densitatea medie este ridicata-876 loc/km². Este formata din arabi(73%), pakistanezi(9%) indieni(5%), europeni(5%), iranieni, etc. Circa 80% din populatie se concentreaza in nord-estul tarii : in capitala si imprejurimi si pe insulita Al Muharraq. Majoritatea populatiei apartine islamismului(95%), din care jumatate sunt sunniti si jumatate siiti.
		Capitala tarii este Manama cu o populatie de 200 000 de oameni si este situata pe tarmul nordic al insulei Bahrain. Capitala este mentionata documentar pentru prima data in 1345, resedinta a dinastiei al-Khalifa din 1783, orasul cunoaste o dezvoltare rapida din deceniul 4 al secolului XX, cand devine cel mai important centru industrial(rafinarea petrolului, aluminiu, ciment, produse alimentare, santiere de reparatii navale), mestesugaresc si comercial al micului stat. Este cel mai mare punct de comercializare a perlelor din Golful Persic si unul din primele opt mari centre mondiale de comercializare a aurului. Este de asemenea un important port in regiune. Orase mai importante sunt : Al-Muharraq, Jidd Hafs, Rifa’a, Sitra si Isa Town.
		Limba oficiala este araba(dialectul propriu peninsulei Arabia) ; uzuala este folosita engleza. Este impartita administrativ in 12 regiuni. Moneda nationala este Bahrainul dinar si care este egal cu 1000 de Fils.
		Sarbatoarea nationala a Bahrainului este 16 decembrie(aniversarea uracarii pe tron a emirului-1961).
		De-a lungul timpului, Bahrainul, a reprezentat o baza importanta pe ruta comerciala spre India. Stapanit de-a lungul secolelor de sumerieni(identificat ipotetic cu stravechiul Dilmun), ahemenizi, seleucizi, parti, sasanizi, Bahrainul este cucerit si stapanit in secolul VII de arabi, care impun limba si religia, apoi de portughezi(1521-1602) si de persani(1602-1783). Arabi originari din Kuwait intemeiaza un seicat de sine statator in 1783, sub dinastia al-Khalifa. In urma tratatelor incheiate in 1820, 1847, 1856, 1861, Bahrainul devine de facto un protectorat britanic, Marea Britanie fiind responsabila pentru relatiile externe si apararea teritoriului. Descoperirea primelor zacaminte de titei influenteaza decisiv viata economica a seicatului. Intre 1968-1971 face parte din Federatia Emiratelor din Golful Persic, iar la 14 august 1971 isi proclama independenta de stat.
			Bahrainul este o monarhie constitutionala, emirat ereditar, potrivit Constitutiei intrate in vigoare la 6 decembrie 1973, partial abrogata. Nu exista o succesiune prestabilita, suveranul numindu-si un print mostenitor din randul membrilor familiei regale. Seful statului(emir) este seicul Issa Bin Salman al-Khalifa.
			Este un arhipelag format din insula Bahrain(563 km²) si alte 32 de insulite(Muharrq, Sitra, Umm Na’asan, An Nabi Salih s.a). Relieful insulei Bahrain este dat de un desert nisipos monoton(altitudine maxima de 135 metri in Jabal Dukham). Clima este arida, cu precipitatii scazute(sub 100mm/an) si temperaturi relative iarna(16° C in ianuarie) si foarte ridicate vara(34,3° C). fauna este foarte saraca(gazele, iepuri), iar vegetatia naturala este aproape inexistenta.
			Economia statului se bazeaza pe exploatarea si prelucrarea petrolului care-i asigura o puternica crestere economica. Isi asigura materia prima din import; rezervele locale de petrol sunt foarte reduse, mai importante fiind cele de gaze naturale. Agricultura este bazata pe plantatiile de curmali, legume, pepeni, citrice, orez, etc.

4.Emiratele Arabe Unite.
	Au denumirea oficiala de Al-Imarat Al-‘Arabiya Al-Muttahida(Emiratele Arabe Unite), si sunt situate in sud-vestul Asiei, in peninsula Arabia. Se invecineaza cu Golful Persic, Omanul, Arabia Saudita si Qatarul.
	Are o suprafata cifrata la 80 000 km² si o populatie de 1 946 000 locuitori(in 1996) cu densitatea medie de 24 loc/km². Etnic, este formata din arabi(68%), indo-pakistanezi(15%). In 1978, 75% din populatia tarii o avea rezidentii straini(omanezi, iranieni, sirieni, libanezi, indo-pakistanezi). Este singura tara din lume(alaturi de Kuweit) si exceptand statele europene Andorra si Liechtenstein, in care imigrantii alcatuiesc majoritatea populatiei. Se concentreaza cu precadere in zona de coasta a golfului(60% numai in cele doua mari orase, Abu Dhabi si Dubai) ; o parte din locuitori populeaza oazele de la poalele muntilor Al Hajar. Popultia este in totalitate de religie islamica(musulmani suniti).
	Abu Dhabi este capitala Emiratelor Arabe Unite. Este situata pe o insula in Golful Persic, legata de tarm din 1868 de doua porturi rutiere. Are populatie de 600 000 de locuitori. Se dezvolta dupa 1962-1963 paralel cu extinderea exploatarilor petrolifere si este proclamat in 1968 resedinta Federatiei Seicatelor de la Golful Persic iar in 1971 devine capitala tarii. Se impune ca unul dintre cele mai dinamice orase ale Asiei. Orase mai importante : Dubai, Al Ain, Sharjah, Ras al-Khaima.
	Sarbatoarea nationala se aniverseaza pe data de 2 decembrie(aniversarea proclamarii Emiratelor Arabe Unite(1971). Limba oficiala este araba si des utilizata este limba engleza. Moneda nationala este dirhamul(dinarul) si este egal cu 1000 de Fils. Este impartita in 7 emirate : Abu Dhabi, Dubai, Fujeira, Ras al-Khaima,Sharjah, Umm al Qiwain si Ajman. 
	Teritoriul actual al tarii a fost o regiune importanta pentru comertul Orientului Mijlociu cu India si Africa de est, populata din secolul VII de arabi, care aduc o noua religie, islamismul. Numita in secolele XVII-XIX « Coasta piratilor », devine in secolul XIX protectorat britanic in urma unei succesiuni de tratate incheiate intre 1820-1892. Intre 1968-1971, cele 7 seicate si emirate, care formeaza azi E.A.U., fac parte, sub denumirea de Omanul Contractual, alaturi de Qatar si Bahrain, din Federatia Seicatelor de la Golful Persic. La 2 decembrie 1971, emiratele Abu Dhabi, Dubai, Sharjah, Ajman, Fujeira, Umm al Qiwain, devenite independente, proclama statul federal Emiratele Arabe Unite, la care se raliaza si emiratul Ras al-Khaima ; Qatarul si Bahrainul refuza sa faca parte din federatie.
	E.A.U. sunt un stat federal, potrivit Constitutiei intrate in vigoare la 2 decembrie 1971 si amendata la 30 noiembrie 1976. Sunt conduse de un presedinte si un vicepresedinte. Ei sunt alesi prin vot indirect(de Consiliul Suprem al Uniunii) pe o perioada de 5 ani. Fiecare emirat este o monarhie absoluta, suveranii avand competente legislative si executive depline, cu exceptia apararii si a politicii externe.
	E.A.U. au un relief monoton, format in principal dintr-o campie arida, de un sector al desertului Arabiei, de dune de nisip ce insotesc tarmul Golfului Persic. In est se inalta Muntii Al Hajar(2100m) in poalele carora se afla o serie de oaze(Al Ain, Buraimi). Lipsesc cursurile permanente de apa. Clima este una tropical-desertica cu amplitudini termice diurne accentuate si precipitatii ce nu depasesc 75 mm/an. Vegetatia se limiteaza la ierburi si tufisuri xerofite(in desert), curmali, alti palmieri(in oaze). Fauna este la fel de saraca in specii, mai numeroase fiind doar insectele si reptilele. In zona Al Ain s-au plantat in ultimii ani peste 20 000 ha cu arbori rezistenti la uscaciune.
	Din punct de vedere economic, E.A.U. dispun de imense zacaminte de petrol si gaze naturale. Promoveaza o puternica politica de industrializare, concretizata prin construirea de rafinarii de petrol, intreprinderi metalurgice, productia de aluminiu si produse din aluminiu, productia de ciment, constructia de termocentrale etc. Se cultiva curmale, legume, cereale si se cresc cornute.

5. Iordania
	Cu denumirea oficiala de Regatul Hasemit al Iordaniei(Al-Mamlaka Al-Urdunniya Al Hashimiya, este situat in sud-vestul Asiei, in Orientul Apropriat, intre 29°17´-33°23´ latitudine nordica si 34°53´-39°18´ longiudine estica. Are ca vecini statul sirian, iraqian, saudit, Marea Arabiei(Golful Aqaba) si israelian.
	Are o suprafata de 92 000 km² si o populatie(in 1996) de 5 654 000 locuitori(densitatea medie de 61 loc/km²). Intreaga populatie este de etnie araba. Populatia este concentrata pe malul vestic al Iordanului si in zona capitalei. Islamismul este religia de stat(95%) dar sunt si crestini(5%).
	Situat in vestul tarii, la 730-850 m altitudine, pe raul temporar Wadi’Amman si cu o populatie de 1 350 000 locuitori, Ammanul este capitala statului iordanian. Cunoscut sub numele de Rabbath Ammon, din mileniul II i.e.n., drept capitala a amonitilor, numit Philadelphia in secolul III i.e.n., Ammanul este inclus in secolele II-VII e.n. in Imperiul Roman si Bizantin. Dupa cucerirea araba, orasul incepe se decada, fenomen accentuat in timpul stapanirii otomane(sec. XVI-1918). Cunoaste o puternica afirmare economica si culturala continuata dupa proclamarea in 1946 a independentei statului iordanian. Capitala concentreaza in zona Zarka principalele unitati industriale ale tarii. Monumente turistice ale capitalei : Palatul regal, amfiteatrul roman(sec.II e.n., moscheea El Hossein(1924). Orase importante : Zarka si Irbid.
	Limba oficiala este araba. Iordania este impartita in 8 governorate numite “muhafaza” : Amman, Irbid, Balqa, El Karak, Ma’an, Nablus, El Quds si Desert. Sarbatoarea nationala a Iordaniei se serbeaza la 25 mai(aniversarea proclamarii inependentei-1946). Moneda nationala este dinarul iordanian.
	Iordania a fost populata inca din antichitate de triburi semite, parte componenta a Imperiului Roman, apoi a Imperiului Bizantin, mai tarziu a Califatului Arab si a Imperiului Otoman(1516-1918). Teritoriul Iordaniei este acordat dupa incheierea primului razboi mondial de Liga Natiunilor, in 1920, Marii Britanii cu mandat de administrare. Emiratul Transiordaniei, creat de administratia britanica in 1922, obtine in 1928 o anumita autonomie interna. In urma luptei de eliberare nationala, la 22 martie 1946 este proclamat regatul independent Transiordania ; Abd Allah Ibn Hussein, din familia Hasemita, emir din 1921, se incoroneaza rege. Participant la razboiul arabo-israelian din 1948-1949, Iordania inglobeaza partea de est a Palestinei si adopta la 23 aprilie 1950, numele de Regatul Hasemit al Iordaniei al carui tron este ocupat la 11 august 1952 de regele Hussein al-II-lea. In urma conflictului armat arabo-israelian din iunie 1967, la care participa si Iordania, Israelul ocupa teritoriul iordanian  de pe malul drept al Iordanului(Cisiiordania) si partea iordaniana a Ierusalimului. In cursul conflictului armat arabo-israelian din octombrie 1973, trupe iordaniene participa la operatiunile militare de pe frontul sirian. In octombrie 1974, Iordania recunoaste Organizatia pentru Eliberarea Palestinei ca singurul reprezentant legitim al intereselor poporului palestinian.
	Este o monarhie constitutionala, regat ereditar, potrivit Constitutiei din 1 ianuarie 1952.
	Aproprierea vastului desert arabo-sirian si prezenta marilor fracturi tectonice, lacul Tiberiada-Golful Aqaba influenteaza conditiile naturale ale Iordaniei. Se deosebesc trei regiuni principale : depresiunea tectonica El Ghor prin care Iordanul, principalul curs de apa al tarii, curge catre Marea Moarta ; aceasta depresiune este dominat aspre vest de Muntii Iudeei, fragmentati de vai scurte, bine populate. Regiunea estica cuprinde un platou fertil, mai inalt in nord(Jabal’Ajlun-1247 m), traversat de afluenti ai Iordanului(Wadi Yarmuk si Nahr ez Zarqa), si un vast spatiu desertic cu inaltimi separate prin largi depresiuni cu vai seci si dune de nisip(El Jafr, Wadi Sirhan). Clima este similara celei din alte tari est-mediteraneene, se caracterizeaza prin ierni ploioase si relativ reci(7,2° in ianuarie) si veri toride(Amman, valea Iordanului, 49°C in iulie), foarte uscate, cu vanturi fierbinti dinspre desertul Siriei. Precipitatiile sunt bogate. Haina vegetala este destul de saraca, tipice fiind pasunile si plantele xerofite. Palcurile de maslini, pini de Alep, stejar si culturile mediteraneene din vest dau specificitate peisajului. Fauna cuprinde, printre altele, hiene, gazele,vulpi de desert, vulturi aurii, ibex si scorpioni.
	Iordania are o economie in curs de dezvoltare. Dispune de insemnate resurse de subsol : fosfati, cupru, sare. In industrie s-a dezvoltat ramura chimica, textila, de constructii, rafinarea petrolului, electrotehnica, etc.

6. Iran.
	Republica Islamica Iran(Al-Jumhuriya-I-Islami Iran) este situata in Asia de Sud-Vest intre 25°-40° latitudine nordica si 44°-63° longitudine estica. Se invecineaza cu Armenia, Azerbaidjan, Marea Caspica, Turkmenistan, Afghanistan, Pakistan, Golful Oman si Golful Persic, Iraq si Turcia.
	Are o populatie de 68 738 000 locuitori(in 1996), raspanditi pe un teritoriu vast de 1 650 000 de km². Densitatea medie a populatiei este de 42 loc/km². Majoritatea populatiei este compusa din iranieni(65%), apoi urmeaza turco-tatarii(20%), kurzii(10%), armenii(3%) si arabii(2%). Cea mai mare parte a populatiei se afla in nordul si nord-vestul tarii, cu puternice concentratii de-a lungul tarmului Marii Caspice, in jurul Teheranului si in provinciile Azerbaijan Bakhtari si Azerbaijan Khavari ; alte concentrari mai importante de populatie se intalnesc in sectorul nordic al tarmului Golfului Persic, in jurul orasului Mashhad. O treime din suprafata Iranului este nelocuita. Islamismul reprezinta in aceasta tara religia de stat(musulmani siiti).
	Capitala tarii este Teheranul(Tehran), situat in in partea de nord a tarii, la aproximativ 100 de km de Marea Caspica, in Podisul Iranian, la 1 200-1 700 m altitudine. Este inconjurat de rauirile Karaj si Jajrud si dominat de varful vulcanic Damavand(5669 m) si lantul Elburs. Are o suprafata de 280 km² si o populatie de 6 000 000 locuitori impreuna cu suburbiile si orasele- satelit. Fondat in secolul XII, el este distrus de mongoli la inceputul secolului XIII si reconstruit apoi, Teheranul se impune in Evul Mediu ca un insemnat centru comercial, devenind in 1788 capitala Persiei. Astazi, este cel mai important nod de transporturi si centru industrial al tarii. Teheranul are ca principale centre de atractie palatele Golestan, Saad Abad si Palatul de Marmura, moscheile Sayyd Nasruddin, Hazr Abud Azim, Separ-Salar si Moscheea de Aur. Orasele mai importante ale Iranului sunt : Isfahan, Mashhad, Tabriz, Shiraz, Kermanshah, Abadan, Qom, Ahvaz, Rasht, Yazd, Hamadan si Rezaiyeh.
	Persana reprezinta limba oficiala in stat. Ea apartine grupului iranian al familiei de limbi indo-europene, fiind influentata in evolutia sa de limba araba(indeosebi de vocabular). Foloseste alfabetul cu caractere arabe. Este impartit in 14 provincii numite « ostan ». Ziua nationala a Iranului este ziua de 11 febuarie. Moneda nationala este Rialul care este egal cu 100 de dinari.
	In mileniul III.e.n., in sud-estul Iranului de astazi, ia fiinta statul Elam(cu capitala la Susa), puternic influentat de civilizatia mesopotamiana. La sfarsitul mileniului II i.e.n., pe teritoriul Iranului se stabilesc triburile indo-europene ale mezilor si persilor venite din nord. Statul Media ia fiinta in secolul VIII i.e.n. si cunoaste sub Ciaxare(625-585 i.e.n.) o epoca de glorie. Cirus al II-lea(559-530 i.e.n), regele persilor, , supune Media si intemeiaza Imperiul Persan(dinastia Ahemenizilor), care, sub Darius I(522-486 i.e.n) atinge apogeul puterii sale. Imperiul Ahemenid se intinde de la Indus pana la Egipt si Tracia, esuînd insa in secolul V i.e.n. in incercarea de cucerire a Greciei(infrangerile de la Marthon-490, Salamina-480 si Plateea-479 i.e.n). Alexandru cel Mare cucereste in 334-330 i.e.n Imperiul Persan. Dupa un secol de apartenenta la Regatul Seleucid, Iranul devine nucleul regatelor partilor(240 i.e.n.-226 i.e.n) si sasanizilor(226 -651 e.n.), state puternice in vesnica rivalitate cu Imperiul Roman. Cucerit de arabi(635-651 e.n), statul adopta islamismul, dar se desprinde treptat, in secolele IX-X, din Califatul Arab. In 1258 sufera o pustiitoare invazie mongola. Ismail I(1499-1524), intemeietorul dinastiei Sefavizilor, pune bazele unui nou stat iranian centralizat, care cunoaste o mare stralucire sub Abbas I cel Mare(1588-1629). In 1772 dinastia Sefavizilor este inlaturata de afgani, iar Persia este cucerita  in 1736 de otomanul Nadir-sah(1735-1747). In timpul dinastiei Kadajarilor(1779-1925), Persia cunoaste o perioada de declin. In razboaiele cu Rusia(1804-1813 si 1826-1828), pierde Georgia, Daghestanul, Azerbaidjanul de  Nord si Erevanul. In a doua jumatata a secolului XIX, influenta britanica si rusa devin predominante, cele doua state impartind Persia prin Tratatul din 1907 in doua zone de influenta. La inceputul secolului XX(1905-1911) are loc o revolutie antifeudala si antiimperialista. Dinastia Kadjarilor este detronata in 1925, iar Reza-Khan devine sah al Persiei. Persia adopta in 1935 denumirea statala de Iran. La mijlocul lui 1978, datorita deteriorarii situatiei economice, arestarii unor demonstranti si a unor lideri religiosi, se extind miscarile antiguvernamentale laice si religioase in majoritatea provinciilor tarii. La 8 septembrie 1978 este introdusa legea martiala si sunt operate numeroase arestari. La 16 ianuarie 1979, sahul Mohammad Reza Pahlavi paraseste tara lasand un Consiliu de Regenta, care se autodizolva mai tarziu. Liderul religios siit iranian, ayatolahul Khomeini, reintors dupa 15 ani de exil, preia conducerea Consiliului Revolutionar Islamic. Noul guvern ia masuri pentru refacerea economica a tarii.
	Iranul este  o republica parlamentara, potrivit Constitutiei aprobate prin referendum in 3 decembrie 1979. Presedintele  este ales prin vot direct pe o perioada de 4 ani. Autoritate suprema in stat o reprezinta liderul religios. Presedintele actual al Iranului este Mohammad Khatami.
	Releful este dat de un intins podis, Podisul Iranian, inconjurat de munti inalti : in nord, lantul Elburs care atinge inaltimea maxima de 5669 m in vulcanul stins Damavand, in nord-est se afla Muntii Khurasan iar in vest si sud-vest se intinde lantul Zagros(4548 in varful Zardkur) si este continuat de Muntii Zaristan si Fars. Podisul Iranian, cu altitudini ce variaza intre 300 si 1800 m, este in  cea mai mare parte ocupat de doua intinse deserturi-Dasht-i-Kavir si Dasht-i-Lut. Clima este deosebit de arida in podis, cu ierni foarte reci si veri calde iar precipitatiile sunt extrem de scazute(100 mm/an la Teheran). In regiunile periferice si de coasta din nord(de-a lungul Marii Caspice) si sud (Golful Persic) clima este mai umeda si favorizeaza culturi de  tip tropical. Pe munti cad precipitatii bogate sub forma de zapada. Reteaua hidrografica este saraca, cursrile de apa fiind in cea mai mare parte sezoniere ; principalul rau este Karun. In cea mai mare parte vegetatia are un caracter stepic sau semidesertic. Tarmurile cu precipitatii suficiente, sunt acoperite de paduri cu aspect tropical. Versantul nordic al Elbursului este ocupat de paduri de stejar, fag, tisa si numeroase specii mediteraneene. Fauna cuprinde leul, pantera, tigrul, pisica salbatica, sacalul, lupul, vulpea, hiena, mangusta, muflonul, ibexul, gazela persana s.a.
	Economia Iranului este bazata pe industria petrolului si pe agricultura irigata. Principalele culturi sunt cele de grau, orez, sfecla de zahar,bumbacul, curmali si citrice. Se cresc ovine si caprine.
		
7. Irak.
	Republica Iran(Al-Jumhuriya Al-‘Iraqiya Ad Dimuqratya Ash-Sha’Abiya) este situata in sud-vestul Asiei, intre 29°06´-37º22´ latitudine nordica si 30º48´-48°34´ longitudine estica. Limitele sale sunt Turcia, Iranul, Golful Persic, Kuweit, Arabia Saudita, Iordania si Siria.
	Suprafata Iraqului este de 434 000 km² si o populatie de 21 035 000 locuitori(in 1996). Densitatea medie este de 48 loc/km². Majoritatea populatiei sunt arabii(75%) urmati apoi de kurzi(18%) si de turci, iranieni si europeni. 3/4 din populatia tarii se concentreaza in Campia Tigru-Eufrat(Mesopotamia). Un numar neprecizat de beduini nomazi traiesc in munti si in zona desertica din vestul si sud-vestul Eufratului. Islamismul are ponderea cea mai ridicata(95%) ; se mai intalneste si catolicismul.
	Situat in partea centrala a tarii, pe ambele maluri ale fluviului Tigru, Bagdadul(Baghdad) este capitala statului iranian fiind fondat in 762 de califul Al Mansur(sub numele de Madinat-al-Samal). Capitala a Califatului Abasid, el devine pentru 3 secole centrul cultural si economic al lumii arabe. Este distrus de mongoli in 1258 si 1401,dupa care cunoaste incepand cu secolul XVII o lenta dezvoltare. In 1921 devine capitala regatului, iar in 1932 a statului iraqian independent, cunoscand o rapida inflorire economica. Este primul centru industrial al tarii si un renumit centru artizanal al Orientului Apropiat ; activ centru comercial si financiar, insemnat nod rutier si port fluvial. Obiectivele turistice ale capitalei sunt : Palatul califilor abasizi, Minaretul Sukel-Ghazed si Monumentul soldatului necunoscut. Principalele orase ale Iraqului sunt Mosul, Basra, Kirkuk si Hilla.
	Limba oficiala este araba. In provinciile locuite de populatia kurda, limba kurda este din 1972 egala in drepturi cu araba. Apartine limbilor indo-europene din ramura indo-iraniana si foloseste o scriere araba, latina si chirilica. Este impartita din punct de vedere administrativ in 18 governorate numite “mohafaza”. Sarbatoarea nationala este aniversata data de 17 iulie(preluarea puterii politice ce catre Partidul Socialist Arab Baas). Moneda nationala este dinarul, avand ca subdiviziune filsul.
	Teritoriul de astazi al Iraqului este cunoscut inca din Antichitate sub numele de Mesopotamia ; el a fost leaganul unor stralucite civilizatii precum cea sumeriana, akadiana, asiriana, babiloniana. In 539 i.e.n. este cucerut de Persia ahemenida, in 331 i.e.n. de Alexandru cel Mare, fiind apoi stapanit de Regatul Seleucid(sec. IV-III i.e.n), de statul partilor(sec.II i.e.n.-III-e.n.) si sasanizilor(sec.III-VII e.n.). In 635-637 este cucerit de arabi care dau tarii denumirea actuala si isi impun o noua religie(islamul) si o noua limba(araba). Odata cu fondarea Bagdadului(762), Iraqul devine centrul Califatului Arab al abasizilor. Cucerit in secolul XI de turcii seldjucizi, de mongoli in 1258 si 1394, de turkmeni la inceputul secolului XV, de persani in 1499, Iraqul devine intre 1534-1918 a provincie a Imperiului Otoman. Dupa ocuparea Iraqului de trupe engleze in timpul primului razboi mondial(1917-1918), Liga Natiunilor acorda in 1920 Marii Britanii mandat de administrare asupra acestui teritoriu. In 1921 Iraqul devine regat si este admis in Liga Natiunilor. Participa in 1948-1949 la razboiul impotriva statului Israel. Mentinerea unor pozitii puternice ale imperialismului britanic in viata economica si politica a statului, politica antidemocratica a monarhilor declanseaza numeroase revolte populare. La 14 iulie 1958, in urma loviturii de stat conduse de Abdal Karim Kassem, monarhia este abolita iar Iraqul se proclama republica. La inceputul anilor ’90 are loc razboiul din Golf ca urmare a invadarii Kuweitului de catre Iraq, acest gest a atras un iminent razboi din partea americanilor si a aliatilor ei impotriva lui.
	Iraqul este o republica prezidentiala, potrivit Constitutiei din 16 iulie 1970, amendat ultima oara la 4 septembrie 1977. Presedintele este  ales prin vot indirect de Consiliul Comandamentului Revolutiei. Seful statului si a guvernului iraqian de astazi este Saddam Husayn(ales ca sef al statului din 1979).
	Relieful se distinge prin 4 regiuni naturale. Campia Tigru-Eufrat ocupa o vasta zona depresionara drenata de Eufrat(2 800 km) si Tigru(1 850 km) care se unesc si formeaza fluviul Shatt al’Arab ce se varsa in Golful Persic ; aceasta campie(vechea Mesopotamie) are un aspect monoton, cu brate parasite, canale si intinse zone mlastinoase. Campiile desertice din vest sunt traversate de vai seci(Wadi Hauran, Wadi Tubal, Sha’ib Hisb) si sunt salasul beduinilor si a camilelor. In Piemontul de nord(vechea Asirie), zona mai inalta, cu bogate zacaminte de petrol, precipitatiile sunt mai bogate(400 mm/an). Muntii Kurdistanului ocupa nord-estul tarii si sunt traversatide vai adanci cu sectoare de chei si defilee ale afluentilor pe stanga ai Tigrului(Zab al Kabir, Zab al Asfal, Diyala). Clima este subtropical, cu ariditate accentuata ; verile sunt toride, fara precipitatii, vantul « shamal » ridicand temperaturile pana la 49° si provocand in desert furtuni de nisip ; iernile sunt mai blande. Vegetatia este formata din stepe cu tufisuri(in nord si est) si plante xerofite si halofite(in sud si vest). Padurile ocupa suprafete reduse(3,5%) si se intalnesc doar in Muntii Kurdistanului. Fauna, adaptata mediului, cuprinde sacali, pisici salbatice, gazele, varani, broaste testoase.
	Este o tara cu o economie in curs de dezvoltare. Iraqul este unul din insemnatii producatori si exportatori de petrol. Detine cantitati importante de gaze naturale, sare, sulf, gips, cupru, crom si fosfati. Este o importanta producatoare de curmale.

8. Kuwait. 
	Denumirea sa oficiala este Dawlat Al-Kuwait(statul Kuwait) si este asezat in Asia de Sud-Vest(Peninsula Arabia), in extremitatea de nord-vest a Golfului Persic, intre 28°47´-30°04´ latitudine nordica si 46º34´-48º18´ longitudine estica . Are va vecini Iraqul, Golful Persic si Arabia Saudita. 
	Suprafata statului este relativ redusa, de doar 17 800 km² si o populatie de 1 531 000 locuitori(in 1996). Densitatea medie a populatiei este de 86 loc/km². Arabii constituie 95% din intreaga populatie ; se mai intalnesc persani si armeni. Populatia este concentrata in majoritatea sa in capitala si in imprejurimi ; restul ei se gaseste in special de-a lungul coastei sau in apropiere. 95% din populatie apartin islamismului(musulmani suniti si siiti).
	Capitala tarii este Al Kuwait si este situat pe tarmul de nord-vest al Golfului Persic. A fost fondat in secolul XVII si a cunoscut o lenta dezvoltare, accelerata brusc dupa al doilea razboi mondial in calitate de resedinta a emirilor. Orasul are o infatisare moderna. Monumente interesante ale capitalei sunt moscheile Ahmadi, Othman si Al-Shamlan, Palatul Sif(resedinta emirilor) si cladirile moderne ale Parlamentului si Universitatii. Orase importante sunt Hawalli, Salmiya, Faranawiya si Abraq Kheetan.
	Limba oficiala a tarii este araba(dialect propriu Peninsulei Arabia). Ziua nationala se serbeaza pe data de 25 februarie. Moneda nationala este dinarul kuweitian. Este impartit in 5 governorate din punct de vedere administrativ.
	Luat in stapanire de arabi in secolul VII, teritoriul Kuweitului iese din anonimat in secolul XVIII, odata cu imigrarea unor triburi arabe din Nejd si crearea de catre Al Sabah habu Abdullah a unui emirat vasal Imperiului Otoman. La sfarsitul secolului XIX influenta engleza este dominanta, impunandu-si de facto in 1899(oficial din 1914) protectoratul asupra statului. La inceputul anilor ’90, Kuweitul este invadat de Iraq, din dorinta de a exploata bogatele resurse de petrol existente pe teritoriul kuweitian.
	Kuweitul este o monarhie constitutionala, emirat ereditar. Nu exista o succesiune prestabilita, suveranul numindu-si un print mostenitor, in termen de un an de la urcarea pe tron din randul membrilor familiei regale. Printul si prim-ministrul al Kuweitului de azi este Saad al-Abdallah al-Salim al-Sabah(din 1978).
	Statul are un relief constituit dintr-un platou desertic nisipos de mica altitudine, intrerupt de dealuri putin inalte si de o ingusta campie litorala de-a lungul Golfului Persic. Tarmul este insotit de cateva mici insulite dintre care cea mai importanta este Failaka. Climatul este secetos, cu temperaturi medii anuale ce depasesc 24°C ; precipitatiile sunt extrem de sarace(sub 100 mm/an). Vegetatia este absenta sau, acolo unde este prezenta, foarte saraca.
	Economia Kuweitului este bazata pe bogate resurse de petrol si de gaze naturale. Produce curmale si pepeni galbeni.

9. Egipt.
	Este situat in zona de contact a Africii si Asiei, intre 21°35´-31°35´ latitudine nordica si 25°-36° longitudine estica. Are ca vevini Marea Mediterana, Israel, Marea Rosie, Sudanul si Libia. Denumirea oficiala a statului este Republica Araba Egipt(Jumhuryia Misr Al-Garabiya).
	Populatia(in 1996) este de 64 200 000 de locuitori distribuiti pe un teritoriu de 1 000 000 de km². Densitatea medie este de 64 loc/km². Arabii au ponderea cea mai mare cu un procentaj de 98%(70 000 de arabi beduini), urmati de negri(in sud) si de europeni. 97% din intreaga populatie este concentrata in Valea si Delta Nilului. Religia de stat a Egiptului este islamismul(93% sunt musulmani suniti), 3% o reprezinta crestinii.
	Cairo(Al Qahira) este capitala acestui stat, situat la 25 de km de Delta Nilului, pe malul drept al fluviului si pe insulele Gezira si Roda. Are o populatie de 8 000 000 de locuitori. Este cele mai mare oras egiptean, african si arab. In primii ani dupa cucerire(641), arabii inalta in vecinatatea fortaretei bizantine Babylon localitatea Al Fustat, devenind capitala Egiptului musulman. Dinastia fatimida construieste in 969, la nord de Al Fustat(azi vechiul Cairo), un nou oras, care va deveni capitala statului. Capitala cunoaste in secolele X-XV o stralucita dezvoltare economica si culturala. Perioda de declin din timpul stapanirii otomane este urmata de o noua inflorire in secolul XX. Este cel mai important centru industrial al tarii tarii, principalul centru cultural-stiintific si unul dintre cele mai importante din Africa. Cairo are o multitudine de monumente care atrag milioane de turisti anual : cele 400 de moschei, intre care Moscheea Amr ibn el-As, Ibn-Tulun, Al-Azhar, Moscheea medresa a sultanului Hasan(1361); alte monumente aprtinand patrimoniului universal sunt Citadela, Statuia lui Ramses, Nilometrul de pe insula Roda. In apropiere, la Gizeh se afla piramidele lui Kheops, Khefren si Mykerinos dar si Marele Sfinx. Orase importante ale Egiptului : Alexandria, Gaza, Shubra el Khema, El Mahalla el Kubra, Tanta, Port Said si Assuan.
	Araba este limba oficiala in stat. Cea mai importanta limba semita, araba ia nastere in Peninsula Arabia de unde se raspandeste, in secolele VII-VIII, odata cu expansiunea araba in Orientul Mijlociu si Apropiat, in Africa de Nord si in Peninsula Iberica, devenind limba religioasa si literara a lumii musulmane. Limba araba foloseste din prima jumatate a mileniului I e.n. un alfabet propriu(cu scrierea de la dreapta la stanga). Limba vorbita a suferit influente diverse, indeosebi ale substratului, separandu-se in mai multe dialecte care se deosebesc in planul vocabularului si al foneticii de araba clasica ramasa limba literara. In Egipt se vorbeste azi un dialect propriu Africii de Nord. Tara este impartita in 25 de governorate. Ziua nationala a Egiptului se aniverseaza la 23 iulie, care coincide cu aniversarea revolutiei din 1952. Moneda nationala este lira egipteana si este egala cu 100 de piastres.
	Datorita vastitatii istoriei sale, vom prezenta scurtul istoric al tarii doar pana in 1952(anul loviturii se stat antimonarhica). Perioada de dupa 1952 va fi prezentata in partea militara. La inceputul mileniului III i.e.n. pe teritoriul de azi al tarii ia fiinta Egiptul faraonic care, timp de peste 2 000 de ani, reprezinta una dintre principalele puteri ale Orientului Apropiat. Egiptul este ocupat in 525 i.e.n de Persia ahemenida, in 332 i.e.n de Alexanru cel Mare ; Alexandria, intemeiata in 331 i.e.n., devine capitala  regatului elenistic al Ptolemeilor. Provincie a Imperiului Roman(30 i.e.n), apoi a Imperiului Bizantin(395 e.n), Egiptul este cucerit in 639-641 de arabi care impun islamismul si limba araba. In 969, Statul egiptean devine centrul Califatului Fatimid independent, apoi al dinastiei Ayyubizilor(1171-1252) si al statului mamelucilor(1250-1517), pentru a fi tansformat, in1517, in provincie a Imperiului Otoman. Expeditia de cucerire  a Egiptului intreprinsa in 1798-1801 de Napoleon Bonaparte esueaza. Devenit in 1805 stapan al Egiptului, pasa Mohammed Ali reuseste in scurt timp sa dobandeasca independenta de fapt a tarii. Odata cu construirea Canalului de Suez(1859-1869), imixtiunea franco-britanica in problemele interne ale tarii devine tot mai apasatoare. Revolutia nationala din 1879-1882 provoaca, in 1882, interventia militara a Marii Britanii care transforma Egiptul, de facto in protectorat englez. In 1899 este stabilit protectoratul anglo-egiptean asupra Sudanului. Miscare a de eliberare nationala marcheaza un prim succes dupa primul razboi mondial, prin proclamarea independentei de stat(ca monarhie constitutionala) la 28 februarie 1922, independenta formala insa, datorita prezentei militare a Marii Britanii pe teritoriul tarii. In cursul celui de-al doilea razboi mondial fortele germane ting in incercarea lor de a ajunge la Canalul de Suez Al Alamein, de unde sunt respinse. In 1948-1949, Egiptul participa la razboiuli statelor arabe impotriva Israelului. Prin acordul de armistitiu din 24 februarie 1949, Egiptul preia administratia zonei Gaza.
	Egiptul este o republica prezidentiala, potrivit Constitutiei din 1971, presedintele fiind ales printr-un referend pe o perioada de 6 ani. Presedintele actual al statului egiptean este Hosni Mubarak(ales in 1981).	
	El are o forma aproape patrata. Relieful ete dezvoltat pe platouri din gresie sau calcar, un sector al intinsului desert Sahara ocupa cea mai mare parte a tarii. Este strabatut pe directia nord-sud de fluviul Nil. Suprafata lui(3/4) este acoperita de Desertul Libian(As Sahra al-Libiyah) care se desfasoara la vest de Nil. Desertul Arabic(Es Sahra el Garbyia) este situat la est de Nil, este stancos, accidentat si presarat cu ueduri(vai seci in cea mai mare parte a anului). Urca spre vest in lantul muntos al Marii Rosii, o prelungire a platourilor inalte etiopiene, care se desfasoara la 900 km paralel cu tarmul marii cu acelasi nume si care culmineaza la 2 181 m in Jabal Sha’ib el Banat. Acest lant muntos este despartit, prin Canalul de Suez, de Penisula Sinai, cu aspect de podis in nord si montoasa in sud(Jebel Katerina). Tarmul mediteraneean masoara 995 de km, iar cel al Marii Rosii masoara 1 941 km. Clima este mediteraneena pe litoralul nordic si in delta si tropical-desertica in rest. Temperaturile medii anuale depasesc 20°C si cresc, de pe coasta mediteraneeana spre zonele sudice, unde se accentueaza variatiile diurne. Vara temperaturile ating adeseori 43°C, iar iarna se mentin in jur de 18°C. Precipitatiile sunt reduse si scad de la nord la sud : 220 mm la Alexandria, 32 mm la Cairo, 16 mm la Aswan si aproape absente in sudul desertului. In lunile aprilie-mai, mai bate vantul uscat « khamsin » care aduce nori de praf din Sahara. Nilul reprezinta sursa de apa a Egiptului. Este cel mai lung fluviu din lume(6 670 km) si strabate tara pe o distanta de 1 530 km fara a primi vreun afluent. In timpul revarsarii(mai-septembrie) nivelul sau creste de la 8 la 10 metri. Vegetatia este naturala, concentrata aproape in exclusivitate in valea si delta Nilului si in oaze, cuprinde putine specii de plane : chimen, cicoare, maci, irisi, 30 de varietati de curmali, neb-neb ; in desert se intalnesc doar cateva plante xerofite(tamariscul pipernicit, iarba alfa). Fauna este reprezentata prin putine mamifere salbatice (gazela dorcas, ibexul nubian, hiena, sacalul, fenecul, mangusta egipteana), soparle, serpi veninosi, numeroase pasari.
	Economia este una in curs de dezvoltare. Agricultura este intensiva si se utilizeaza masiv irigatiile. Se cultiva bumbac, trestie de zahar, cereale, citrice etc. Principalele resurse minerale sunt petrolul, gazele naturale, minereuri de fier si fosfati.

10. Qatar.
	Denumirea oficiala araba a statului este Mashyaka Al-Qatar(Statul Qatar). Este situat in Asia de Sud-Vest, pe coasta Golfului Persic, in Peninsula Arabia, intre 24°30´-26°10´ latitudine nordica si 50°45´-51°40´ longitudine estica.
	Suprafata statului Qatar este de 11 400 km² si o populatie de 562 000 de locuitori(in 1996). Densitatea populatiei in aceasta tara este de 49 loc/km². Arabii reprezinta 56%, iranienii-23%, pakistanezi-7% din intreaga populatie. Circa ¾ din populatie se concentreaza in capitala, iar restul in cateva orase si asezari dispuse se-a lungul coastei.Majoritatea sunt de religie islamica-98%(musulmani wahabiti).
	Doha este capitala statului si este situata pe coasta orientala a tarii, in golful cu acelasi nume. Este atestat documentar pentru prima data in 1823 iar in 1916 devine capitala seicatului Qatar si cunoaste o rapida inflorire dupa cel de-al doilea razboi mondial, odata cu inceputul exploatarii zacamintelor petrolifere. Alte orase sunt Dukham, Waqra si Umm Sa’id
	Limba oficiala este araba. Administrativ este impartit in 9 municipalitati. Ziua nationala se aniverseaza la 3 septembrie(aniversarea proclamarii independentei. Moneda nationala este Qatar rialul.
	Teritoriul actual a fost mentionat pentru prima data in izvoarele istorice de Pliniu cel Batran(sec.I e.n.), teritoriul Qatarului, slab populat, este inglobat in secolul VII in Califatul Arab, in secolele XIII-XIV in Emiratul Bahrain, fiind ocupat apoi la incepului secolului XVII de portughezi. Seicatul de sine statator(cu capitala la Sabara) intemeiat in 1766, de catre beduinii condusii de familia al-Thani, este ocupat de Sultanatul Oman in 1810-1811, apoi este reconstituit in 1866. Aflat in 1872 sub suzeranitate otomana, la inceputul primului razboi mondial Qatarul este ocupat de trupe engleze si devine la 3 noiembrie 1916 de jure protectorat britanic.
	Qatarul este o monarhie absoluta, emirat ereditar, potrivit Constitutiei din 2 aprilie 1970. Constitutia reglementeaza succesiunea la tron in favoarea fiului actualului emir. Emirul Ahmad ibn Khalifa al-Thani este conducatorul in prezent al statului.
	Relieful monoton este dat de o campie desertica usor valurita. Clima, calda si secetoasa, nu permite nici un fel de culturi; fac exceptie micile oaze existente in lungul coastei, in care apare apa subterana. Singura vegetatie arborescenta o reprezinta curmalii din oaze. Dintre animale se remarca gazelele pitice. In Qatar se gaseste singura crescatorie din lume de gazele oryx.
	Economia tarii este bazata in totalitate pe petrol, care asigura majoritatea veniturilor statului.Detine importante resurse de gaze naturale.

11. Liban.
	Republica Liban(Al-Jumhuriya Al-Lubnaniya) este situata in Asia de Sud-Vest, pe tarmul estic al Marii Mediterane, intre 33°05´-34°45´ latitudine nordica si 34°55´-36°55´ longitudine estica. Limitele sale sunt Marea Mediterana, Siria si Israelul.
	Are o suprafata de 10 400 km² si o populatie de  3 084 000 locuitori(1996). Densitatea medie a populatiei este de 297 loc/km². 90% din populatie o reprezinta arabii. Ea este concentrata in cea mai mare parte de-a lungul coastei mediteraneene si in Campia Beka’. Islamismul si crestinismul reprezinta religiile cu cea mai mare pondere in stat :islamismul-50%, crestinismul-50%.
	Capitala tarii este Beirutul(Beyrouth), situat pe tarmul estic al Marii Mediterane, pe un  promontoriu calcaros(cu faleza inalta spre vest) care reprezinta o prelungire a Muntilor Liban in apele marii ; are o populatie cifrata la 1 200 000 de locuitori. Pe locul orasului actual se inalta in Antichitate prosperul port fenician Berytos. Distrus in 140 i.e.n., este reconstruit in anul 14 i.e.n. de romani sub numele de Colonia Iulia Augusta Felix Berytos. Cucerit de arabi in 635 e.n., este apoi stapanit de cruciati (1110-1187 si 1197-1291) si de mamelucii egipteni(1291-1516). In 1516 intra in stapanirea Imperiului Otoman. Incepand cu secolul XIX, urmeaza o continua ascensiune ca important centru economic si financiar. Capitala a « Marelui Liban »(1920), apoi al Libanului independent(1943), orasul sufera insemnate distrugeri in 1975-1985, in urma ciocnirilor dintre factiunile politice rivale, Beirutul a fost inainte de 1975 principalul centru comercial si financiar din Orientul Mijlociu. Marea Moschee(Djami al-Kebir-1291), moscheea Djami al-Seraya(sec.XVI), Cladirea Parlamentului si Muzeul National reprezinta cele mai importante puncte de atractie a capitalei Libanului. Orase importante libaneze : Tripoli(Tarabulus), Zahle, Saida, Ba’albek si Tyre. 	
	Limba oficiala este araba ; limbi uzuale sunt folosite  limba franceza si engleza(in comert, presa, radioteleviziune). Administrativ, Libanul este impartit in 5 governorate numite « mohafazatas » : Beirut, Beka’, Libanul de Nord, Libanul de Sud, Muntele Liban. Ziua nationala este data de 22 noiembrie(aniversarea proclamarii independentei-1943). Moneda nationala este lira libaneza si este egala cu 100 de Piastres.
	Conoscut in Antichitate sub numele de Fenicia(cu orase-state stralucite precum Tyr, Sidon, Byblos si Ugarit), teritoriul Libanului este supus termporar, de-a lungul secolelor, autoritatii egiptene, asiriene, persane, seleucide, romane(63 i.e.n.), bizantine(395 e.n.), cruciate(sec.XI-XIII), turce(1516-1918). In pofida islamizarii, in Liban a supravietuit o importanta minoritate crestina(populatie maronita). Dupa primul razboi mondial, in urma destramarii Imperiului Otoman, Libanul, unit su Siria, este administrat, din 1920, in numele Ligii Natiunilor, de Franta. In 1926 este separat de Siria si proclamat, in cursul celui de-al doilea razboi mondial(la 22 noiembrie 1941), republica independenta(constituirea la 22 noiembrie 1943 a primului guvern national libanez), ramanand insa in continuare(pana in decembrie 1946) ocupat de trupele anglo-franceze. Libanul, participa in 1948-1949 la razboiul arabo-israelian, incheind in 1949 un armistitiu cu statul israelian. Dupa aceasta data, Libanul nu mai participa la conflicte militare arabo-israeliene, duce o politica de neutralitate si coexistenta pasnica si gazduieste un numar important de refugiati arabi palestinieni. Evenimentele militare si politice desfasurate incepand cu 1975 vor fi analizate in partea politica si militara a lucrarii.
	Libanul este o republica parlamentara, presedintele fiind ales prin vot indirect(de Adunarea Nationala) pe o perioada de 6 ani. Conform Constitutiei, presedintele trebuie sa fie un crestin maronit, primul-ministru sa fie un musulman sunit, iar cabinetul sa mentina proportia de 5 membri musulmani la 6 membri crestini.
	Reliful este reprezentat prin doua lanturi muntoase paralele cu tarmul mediteraneean, Muntii Liban(Jebel Liban), alcatuiti din roci dure(sisturi cristaline), culminand la 3 088 m in varful Qurnet es Sauda si Muntii Antiliban(Jebel esh Sharqi), constituiti din gresie, care culmineaza la 2 814 m in Muntele Hermon(Jebel esh Sheikh). Aceste doua lanturi muntoase inchid o depresiune fertila, Beka’, drenata de raul Litani. Muntii Liban domina o campie litorala ingusta si discontinua care insoteste un tarm aproape rectiliniu. Clima tarii este mediteraneeana, cu temperaturi medii care ating pe coasta si in depresiunea Beka’ pana la 32°C in iulie si 16°C, respectiv 10°C in ianuarie. Precipitatiile insumeaza 760-1 000 mm/an in zona montana si 380-640 mm/an in depresiunea Beka’. Muntii Antiliban sunt acoperiti de paduri de stejar, iar in masivul Al-Mukammal din nordul muntilor Liban se mai intalnesc paduri de cedru de Liban ; depresiunea Beka’ este acoperita cu vegetatie de stepa. Fauna cuprinde caprioara, pisica salbatica, jderul, iepurele si alte mamifere, precum si numeroase pasari, multe dintre ele migratoare(flamingo, pelicanul, cormoranul etc).
	Libanul are o economie bazata pe comert, activitatea financiara, turism si servicii. Agricultura este bazata pe irigatii si produce cereale, vita de vie, citrice, tutun si legume. Industria se afla in curs de dezvoltare si diversificare.

12. Oman.
	Sultanatul Oman(Sultana ‘Oman) este situat in Asia de Sud-Vest, in sud-estul Peninsulei Arabia, intre 16°30´-26°30´ latitudine nordica si 53°-60° longitudine estica. Vecinii sai sunt Emiratele Arabe Unite, Golful Persic, Golful Oman, Marea Arabiei, Yemenul si Arabia Saudita.
	Are o suprafata de 212 000 km² si o populatie de 2 251 000 locuitori(in 1996). Densitatea medie a populatiei este de doar 11 loc/km². Arabii detin 90% din intreaga populatie, se mai afla aici si indieni si persani. Majoritatea populatiei se concentreaza in jumatatea nordica. Circa ½ din populatie traieste in mici orase din interior(in oaze) sau este nomada ; restul populatiei este concentrata in orase-oaze de-a lungul coastei(cca. 1/3 din populatie se afla in zona capitalei si in Campia Batinah de la sud de aceasta). Islamismul este religia de stat a Omanului(musulmani suniti, ibaditi si siiti),.
	Masqat(Muscat) este capitala acestui stat. Este situat in nordul tarii, pe coasta de sud a Golfului Oman. Orasul dateaza din secolul XV. Azi este un modest centru comercial si de transporturi. Principalele functii economice au fosr preluate de orasul vecin Matrah. Orase importantes sunt Sur, As Sohar, Matrah si Salalah.
	Araba este limba oficiala ; uzuala este folosita engleza. Statul este impartit in 7 provincii. Ziua nationala este aniversata la 18 noiembrie(aniversarea zilei de nastere a sultanului). Moneda nationala este Rialul Omani si este egl cu 1000 de Baizas.
	Situat intr-o zona de contact a civilizatiilor mesopotamiana, indiana si iaraniana, teritoriul Omanului este inglobat in secolul VII in Califatul Arab ; principii locali reusesc insa, in secolele urmatoare, sa transforme dependenta fata de Califatul Arab intr-una pur nominala, extinzandu-si propria autoritate asupra coastei Arabiei si Somaliei. Intre 1508-1650 coasta Omanului este ocupata de portughezi, care transforma orasul Masqat intr-o puternica baza. Dupa inlaturarea dominatiei persane in 1744, Sultanatul Masqat si Omanul atinge in urmatoarele secole, sub dinastia Saidida(fondata in 1741), apogeul puterii sale, extinzandu-si autoritatea asupra unor regiuni ale coastei Africii Orientale si a insulei Zanzibar(unde este stramutata capitala statului in 1832). Dupa moartea suveranului Said ibn Sultan(1804-1856) statul se destrama(Zanibarul isi proclama independenta ca sultanat) si decade, Omanul devenind in 1891, de facto, un protectorat britanic. In 1913, in urma unei rivalitati dintre sultan si imam, izbucneste o rebeliune in care triburile din interior sprijina proclamarea Imamatului Oman cu resedinta la Nazwa. Dupa restabilirea pacii(1920), in 1954 izbucneste o noua revolta condusa de imam, reprimata cu ajutor britanic in anul urmator. Incepe o miscare de partizani impotriva sultanului din Masqat si a protectorilor sai. La 23 iulie 1970, dupa preluarea puterii in urma unei lovituri de palat de catre sultanul Qaboos bin Said, Sultanatul Masqat si Omanul adopta titlul de Sultanatul Oman.
	Omanul este o monarhie absoluta, sultanat ereditar. Nu exista o constitutie scrisa, sultanul conducand in conformitte cu dreptul sacru islamic(sharia) si traditiile arabe. Actualul conducator al statului este sultanul Qaboos ibn Said(din 1970).
	Relieful este reprezentat de o ingusta campie nisipoasa de coasta(in est si sud), urca treptat spre podisul desertic Wadi Sama’il, strabatut de lantul muntos Al-Hajar(3 107 m in varful Jabal Akhdar). In sud-vest se afla Podisul Dhofar, relativ fertil, inconjurat de Muntii Qarah, iar in nord se extinde desertul nisipos Rub’al Khali, lipsit de precipitatii si este nelocuit. Statului Oman ii apartine si varful Peninsulei Musandam(2 286 m) aflata mai la nord, in zona stramtorii Ormuz, formand o enclava in Emiratele Arabe Unite. Tarmurile Omanului masoara cca.1 800 km. Clima este tropicala, deosebit de arida. Temperaturile de peste 50°C sunt frecvente iar precipitatiile insumeaza numai 80-130 mm/an.
	Este un stat cu o economie bazata pe exploatarea si prelucrarea petrolului. Spre deosebire de alte state din zona, Omanul nu dispune de mari rezerve sigure de petrol si de gaze naturale. Culturile agricole se remarca prin curmali, citrice, bananieri, legume, trestie de zahar.

13. Turcia.
	Turkiye Cumhuriyeti(Republica Turcia) este situata in sud-estul Europei(Peninsula Balcanica) si sud-vestul Asiei(Peninsula Asia Mica), intre 35°51´-42°06´ latitudine nordica si 25°40´-44°48´ longitudine estica. Are ca limite Marea Neagra, Armenia, Georgia, Iran, Iraq, Siria, Marea Mediterana, Marea Egee, Marea Marmara, Grecia si Bulgaria.
	Are o suprafata totala de 780 000 km² si o populatie de 63 120 000 locuitori(in 1996).Densitatea medie a populatiei este de 81 loc/km². 90% din populatia tarii traieste in partea asiatica , dar densitatea populatiei este mai mare in partea europeana(185 loc/km²). In Anatolia, populatia este mai densa in zonele litorale de vest si nord si mai rara in est. Islamismul detine 98% din intreaga populatie ; alte religii sunt crestinismul si mozaismul.
	Capitala statului turc este Ankara. Este situata in centrul Podisului Anatoliei, la 894 m altitudine. Este o asezare cu o straveche istorie, Ankara este capitala a celtior tectosagi(sec. III i.e.n.), apartine apoi Pergamului, Regatului Pontului, devenind in 25 i.e.n. capitala provinciei romane Galatia(sub numele de Ancyra). In Evul Mediu este stapanit de sasanizi, arabi(654), bizantini, selgiucizi, mongoli, pentru a intra in secolul XIV in componenta Imperiului Otoman. Pana in anul 1930 poarta denumirea de Angora. Ankara cunoaste o noua afirmare economica, politica, urbanistica dupa proclamarea sa, la 13 octombrie 1923, de capitala a noului stat constituit. Important centru economic, Ankara este din 1965 al doilea centru indutrial al tarii(dupa Istanbul). Are ca monumente turistice Templul lui August(Ogust Mabedi), moscheile Haci Bayram si Maltepe, Mausoleul lui Kemal Ataturk. Orase principale ale Turciei sunt : Istambul, Adana, Izmir, Konya, Bursa, Gaziantep, Igel, Samsun etc.
	Limba oficiala este limba turca, apartinand ramurii altaice(grupul de limbi turcice) din familia limbilor uralo-altaice.Este influentata de araba si persana ; in 1928 alfabetul arab este inlocuit cu cel latin. Statul este impartit din punct de vedere administrativ in 76 de departamente. Ziua nationala a Turciei este aniversata la 29 octombrie(aniversarea proclamarii republicii-1923). Moneda nationala a tarii este Lira turceasca.
	Originari din Asia Centrala, turcii se stabilesc in secolele XI-XII in Asia Mica. Osman I(1281-1326) uneste triburile turcilor anatolieni si pune bazele unui stat independent. Sub urmasii sai-Orhan(1326-1359) si Murad I(1360-13890, turcii cuceresc toate posesiunile bizantine din Asia Mica, trec in Europa(1354) si fac din Adrianopol capitala statului(1366-1453). Infrangand ostile cruciatilor europeni la Nicopole(1396), Varna(1444) si Kossovopolje(1448), turcii cuceresc in secolele XIV-XV Bulgaria, Serbia, Grecia, Albania, Bosnia, Hertegovina. Tarile Romane sunt obligate sa recunoasca suveranitatea Imperiului Oroman, dar nu vor fi niciodata transformate in provincii turcesti. Mehmed II(1451-1481) cucereste in 1453 Constantinopolul si il transforma in noua capitala a Imperiului(Istanbul). In timpul domniei sultanilor Selim I(1512-1520) si Soliman II(1520-1566), cucerind Armenia, Mesopotamia, Siria, Egiptul, Tripolitania, Tunisia, Algeria, o parte a Ungariei, Imperiul Otoman ajunge la apogeul expansiunii teritoriale si a puterii sale. Infrangerea flotei otomane de catre coalitia hispano-venetiana in batalia de la Lepanto(1571) marcheaza inceputul crizei, accentuata in secolele XVII-XVIII, cand imperiul inregistreaza grele pierderi teritoriale. Luptele de eliberare nationala, razboaiele purtate impotriva Rusiei si Imperiului Habsburgic au ca urmare, in secolul XIX, formarea statelor nationale independente Grecia, Serbia, Romania, Bulgaria si o dependenta tot mai pronuntata a statului turc fata de Franta si Marea Britanie. Posesiunile teritoriale din Africa de Nord(Algeria, Tunisia, Maroc) sunt ocupate in cursul secolului XIX de puterile coloniale europene. Revolutia « junilor turci » din 1908 restabileste constitutia liberala din anii 1876-1878. In urma razboiului italo-turc din 1911-1912, Imperiul Otoman pierde Cirenaica si Tripolitania, iar dupa razboaiele balcanice(1912-1913), posesiunile pe care le mai stapaneste in Eurpopa se limiteaza la orasele Adrianopol si Istambul. La sfarsirul primului razboi mondial, la care participa din 1914 de partea Puterilor Centrale, Turcia pierde Palestina, Libanul, Siria, Iordania, Iraqul, Peninsula Arabica. Victorioasa in razboiul greco-turc din 1919-1922, Turcia obtine, prin Tratatul de la Laussane, revizuirea clauzelor Tratatului de la Sevres(10 august 1920), capatand configuratia teritoriala actuala. La 29 octombrie 1923 are loc proclamrea Republicii Turcia cu capitala la Ankara ; Mustafa Kemak Ataturk este ales presedinte(1923-1938) ; din initiativa lui este realizat un amplu program de reforme vizand modernizarea vietii economice, sociale si politice a statului(abolirea sultanatului si a califatului, separarea puterii in stat, introducerea calendarului european). Turcia promoveaza o politica de neutralitate si prietenie cu toate statele(semneaza in 1934 a Intelegerii Balcanice cu Romania, Grecia si Iugoslavia). In cursul celui de-al doilea razboi mondial Turcia ramane neutra pana la 23 ianuarie 1945, cand declara razboi Germaniei si Japoniei. In urma loviturii de stat din Cipru din 15 iulie 1974, Turcia, invocand calitatea de putere garanta a statutului acestei tari, debarca trupe care ocupa pertea de nord-est a insulei, proclama ulterior, in mod unilateral, la 13 februarie 1975, « Statul federat turc al Ciprului ». In urma acestor actiuni, relatiile dintre Turcia si Grecia s-au deteriorat.
	Turcia este o republica prezidentiala, presedintele fiind  ales prin vot indirect de Adunarea Nationala pe o perioada de 7 ani.
	Cele doua parti, europeana si asiatica, au conditii naturale diferite. In partea europeana doua lanturi muntoase, Istrandza Daglari(in nord) si Tekir Dag(in sud), inchid o campie valurita drenata de Ergene, afluent al Maritei(Merin Nehri). Partea asiatica(Anatolia), mult mai extinsa, cuprinde un podis central rectangular inconjurat de lanturi muntoase spre nord, est, sud-est si sud-vest. Are mai multe diviziuni : Anatolia de Vest, cu podisuri prelungi, inalte, si coasta Marii Egee, adanc crestata, cu campii litorale(Bursa, Bergama, Izmir) formate din raurile Simav, Gediz, Kucuk Menderes ; Anatolia de Sud, cu Muntii Taurus care domina campia litorala, mai dezvoltata in cursul inferior al raurilor Seyhan si Ceyhan ; Anatolia centrala, cu numeroase depresiuni presarate cu mlastini si lacuri sarate(Tuz Golu, Beysehir Golu, Egridir Golu), cu platouri de lava si varfuir izolate ; Podisul Kars(14000-3000 m) ocupa estul tarii si este alcatuit in mare parte din platouri de lava si conuri vulcanice enorme, precum si din depresiuni tectonice. Muntii Pontici, ce separa pe 1 200 km Podisul Anatoliei de litoralul Marii Negre, sunt bine impaduriti, semeti, cu inaltimi ce cresc pe directia vest-est(alt. maxima in varful Kackar Dag-3937 m) si domina spre nord campii litorale fertile. Clima este variata, temperat-continentala in cea mai mare parte a teritoriului, cu ierni severe in Anatolia centrala si blande in sud si pe litoralul Marii Negre. Verile sunt fierbinti in toata tara(temp.medie in luna iulie atinge 25, 4°), iar precipitatiile sunt mai bogate in munti si reduse in restul tarii(Ankara-442 mm/an, Izmir-339 mm/an). Vegetatia este formata din paduri de pin de Alep, castan spaniol, maslini, stejar(in vest), paduri de mirt, lauri si fag oriental(pe tarmul Marii Negre), din stepe si pajisti alpine in Anatolia centrala si in Podisurile Armeniei. Fauna este si ea variata ; include printre altele fazani de Colchida, varani, hiene, sacali, mufloni, ibex, ursi bruni, vulpi, iepuri s.a.
	Statul turc are o economie in curs de dezvoltare, posesoare a unor insemnate bogatii de subsol, Turcia fiind unul din producatorii importanti de crom, cupru, plumb. Produce cereale, alune turcesti, arahide, bumbac, legume, citrice, etc.

14. Siria.
	Are denumirea oficiala de Al-Jumhuriya-Al-‘Arabiya As-Suriya(Republica Araba Siriana) si este situata in sud-vestul Asiei(Orientul Apropiat), intre 32°19´-37°20´ latitudine nordica si 35°37´-42°22´ longitudune estica. Are ca limite : Turcia, Iraq, Iordania, Israel, Liban si Marea Mediterana.
	Suprafata statului este de 185 000 km² si o populatie de 15 167 000 locuitori(in 1996). Densitatea medie este de 82 loc/km². Configuratia etnica este alcatuita din arabi(90%), kurzi, armeni, turci(10%). Populatia este concentrata in treimea vestica a tarii, unde in campia litorala densitatea medie a populatiei trece de 200 loc/km², iar in depresiunea Ghouta(zona capitalei) depaseste 1 000 loc/km². Cultul preponderent este islamismul cu o proportie de 90% ; se mai intalneste crestinismul. 
	Damascul(Dimashq, Esh Sham) este capitala tarii si este situata pe raul Barada, in sud-vestul tarii la 700 m altitudine, dominata de culmea Jebelqassioun. Atestat documentar din secolul XV i.e.n., orasul este stapanit in Antichitate de egipteni, hititi, asirieni, babilonieni, persi, seleucizi, romani, bizantini. In 635 intra in stapanire araba, cunoscand, timp de un secol, o stralucire deosebita in calitate de capitala a Califatului Omeiad(661-750). In timpul domniei lui Saladin cunoaste o renastere, fiind stapanit apoi de mamelucii egipteni(1260-1516) si de turci(1516-1918). Centru al administratiei coloniale franceze, Damascul este proclamat in 1944 capitala statului sirian. Este important cntru comercial se economic al tarii. Monumente importante ale orasului sunt Moscheea Umayyad, mausoleul lui Salah ad-Din, moscheea Taqiah si palatul Azem.
	Limba oficiala este araba. Este impartita administrativ in 14 governorate numite “muhafaza “. Sarbatoarea nationala se aniverseaza pe 17 aprilie-aniversarea proclamarii independentei in 1946. Moneda nationala este lira siriana.
	Teritoriul Siriei, stravechi focar al civilizatiei din Orientul Apropiat, s-a dezvoltat o stransa legatura cu civilizatia mesopotamiama si egipteana. La jumatatea mileniului II i.e.n., Siria devine obiect de disputa dintre Egiptul faraonic, regatul Mitanni si statul hitit. In secolul IX i.e.n este cucerita de Asiria, in 605 i.e.n. de Regatul Noului Babilon, in 333 i.e.n. de Alexandru cel Mare, devenind, pana la cucerirea romana(64 i.e.n), nucleul Regatului Seleucid. Provincie romana, apoi bizantina, Siria este cucerita in 634-636 e.n. de arabi si devine, odata cu stabilirea la Damasc a capitalei Califatului Omeiad, pentru un  secol(661-750), centrul lumii arabe, stapanita de mamelucii egipteni(1260-1516), provincie a Imperiului Otoman intre 1516-1918, Siria devine in 1920 teritoriu sub mandat al Ligii Natiunilor, administrat de Franta. Lupta poporului sirian impotriva dominatiei straine atinge apogeul in timpul rascoalei din 1925-1926. In cursul celui de-al doilea razboi mondial, Siria este ocupata de trupe britanice si franceze care, sub presiunea fortelor nationaliste, proclama la 27 septembrie 1941 Republica independenta Siriana si predau la 1 ianuarie 1944 guvernului sirian atributiile puterii. Independenta reala si deplina este dobandita insa la 17 aprilie 1946, odata cu retragerea trupelor straine de pe teritoriul Siriei. Pe plan politic, Siria cunoaste o puternica instabilitate(4 lovituri de stat intre 1962-1970).
	Siria este o republica prezidentiala, potrivit Constitutiei din 1973 si amendata la 11 martie 1984, presedintele fiind ales pe o perioada de 7 ani.
	Relieful statului sirian este dispus in patru trepte longitudinale( de la vest la est) : campia ingusta(8-32 km) din lungul tarmului Marii Mediterane, Muntii Antiliban, depresiunea centrala, principala zona locuita a tarii, si Desertul Siriei, un podis pietros-nisipos mai inalt in partea centrala(Jebel el Bishri) si de sud(Jebel ed Druz). Clima este una subtropicala, cu veri toride(35° in iulie la Damasc si Halab) si ierni blande(in ianuarie 10°C pe litoral, 3°C la damasc) ; Muntii Antiliban constituie o bariera in calea maselor de aer umed dinspre Marea Mediterana, precipitatiile scazand de la cca. 1 000 mm/an pe versantul vestic al muntilor si dub 130 mm/an in Desertul Siriei unde bat vanturile fierbinti. Dintre putinele ape permanente, mai importante sunt fluviul Eufrat(Al Furat), se concentreaza 80% din resursele de apa ale tarii. Vegetatia este reprezentata de  padurile de pin si stejar. Acestea ocupa suprafete mici, pe pantele vestice ale muntilor Antiliban si in lungul principalelor ape curgatoare ; pasuni cu ierburi rare, vegetatie adaptata uscaciunii excesive(in desert), maslini, vita de vie si citricele completeaza haina vegetala a tarii. Fauna este reprezentata de gazele, antilope, vipere, cameloni, pasari felurite s.a. 	
	Este un stat cu o economie in curs de dezvoltare. Prezinta insemnate resurse minerale valorificate in ultimele doua decenii : petrol, gaze naturale, asfalt natural, sare gema, fosfati. Agricultura este specializata in cultivarea bumbacului, cerealelor, tomatelor, maslinilor, vitei de vie si cresterea cornutelor mici.

15. Yemen.
	Republica Araba Yemen(Al-Jumhuriya Al-‘Arabiya Al-Yamaniya) este situata in Peninsula Arabia, cu larga iesire la Marea Rosie. Are ca vecini Marea Rosie, Arabia Saudita, Oman si Marea Arabiei(Golful Aden).
	Suprafata statului este de 485 000 de km² si o populatie de  15 067 000 loc(in 1996). Densitatea medie a populatiei este de 31 loc/km². Arabii, etiopienii si somalezii reprezinta principalele etnii din acest stat. Populatia este concentrata cu precadere pe platourile vulcanice din centrul tarii si in oazele din estul campiei litorale. Islamismul este religia de stat(musulmani saiditi). 
	Capitala Yemenului este Sanaa(San’a), situata in partea centrala a tarii la 2 300 m altitudine. Sub numele de Azal, orasul este cunoscut din Antichitate ; in secolul VI este resedinta unui vicerege abisinian, iar in secolul X devine centrul sectei saidite. Din 1918 este capitala statului yemenit independent inregistrand, indeosebi dupa proclamarea republicii(1962) o dezvoltare accelerata. Cele mai importante monumente sunt : moscheea Jami’Masjid(sec.VII) cu o « Kaaba » in miniatura, fostul palat de vara al imamului. Orase importante ale Yemenului sunt : Hodeida, Ta’izz, Hajjah, Ibb, Mukkala, Maala si Shaikh’Uthman.
	Limba oficiala este araba. Statul este impartit in 17 provincii. Moneda nationala a Yemenului este rialul yemenit.
	In Antichitate, pe teritoriul Yemenului iau fiinta regatele Saba, Main si Qataban. Cunoscut de romani sub numele de « Arabia Felix », placa turnanta a comertului dintre Mediterana si India, cucerit in 525 temporar de Abisinia, apoi de Persia Sasanida, teritoriul yemenit este inclus in 631 in Califatul Arab. La sfarsitul secolului IX, in Yemenul de Nord sunt puse bazele primului stat al sectei islamice al saiditilor. Intre1538-1918, Yemenul se afla, cu intermitenta, sub stapanirea Imperiului Otoman. In urma luptelor antiotomane, dinastia Saiditilor obtine in 1911 autonomia interna, iar la 30 octombrie 1918 obtine independenata deplina ca monarhie(imamul este suprema autoritate religioasa si statala). Intre 1958-1951 constituie, impreuna cu Egiptul si Siria, Republica Araba Unita.
	Este o republica prezidentiala.
	Relieful este reprezentat de  Campia litorala Tihama din lungul tarmului Marii Rosii, relativ ingusta. Este strabatuta de rauri scurte si dominat spre est de Muntii Yemenului(3760 m in varful Hadur Shua’ayb), cu masive separate de platouri etajate. Spre granita cu Arabia Saudita , in est, se desfasoara Desertul Rub’al Khali, o treapta mai coborata, cu vai seci(ueduri) si dune de nisip.Clima este tropicala, modificata de lantul muntos ce determina precipitatii bogate si temperaturi moderate(28° in iunie). In desert clima este desertica, cu temperaturi ridicate(pot atinge chiar 54°C) si precipitatiii extrem de scazute(sub 75 mm/an). Vegetatia este saraca, xerofita, cu exceptia oazelor in care se cresc palmieri, bananieri etc. Fauna, mai variata, cuprinde hiene, sacali, maimute, vulturi.
	Este o tara cu o economie in curs de dezvoltare. Detine resurse nu foarte bogate de petrol, huila, cupru si sare marina. Agricultura este slab prezenta. Se cultiva curmali, mei, legume, bumbac si tutun.

BIBLIOGRAFIE :
1. Statele lumii-Horia C. Matei, Silviu Negut, Ion Nicolae, Nicolae Steflea ; coordonator stiintific-Mircea Malita ; Editura Stiintifica si Enciclopedica; Bucuresti; 1985.
2. Larousse. Mica enciclopedie de geografie ; 1997.








